ПОСТАНОВА
Іменем України

02 березня 2020 року 
Київ
справа №483/1600/16-а
адміністративне провадження №К/9901/23152/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Тацій Л.В., 
суддів: Рибачука А.І., Стеценка С.Г., -
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Очаківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області (далі - управління ПФУ) на постанову Березанського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2016 року (прийняту судом у складі судді Тавлуя В.В.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року (постановлену судом у складі: головуючого судді Потапчука В.О., суддів: Семенюка  Г.В., Шеметенко Л.П.) у справі за позовом ОСОБА_1 до управління ПФУ про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,  -
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:
- визнати дії управління ПФУ щодо відмови у виплаті пенсії за віком протиправними;
- зобов`язати управління ПФУ поновити з 01 червня 2015 року виплату пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Короткий зміст рішень судів першої й апеляційної інстанцій
Березанський районний суд Миколаївської області постановою від 19 грудня 2016    року позов задовольнив.
Визнав дії управління ПФУ щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті призначеної їй пенсії за віком протиправними.
Зобов`язав управління ПФУ поновити з 01.06.2015 виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної відповідно до закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».                    
Одеський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 28 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив із того, що зазначений в пункті 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України від 02 березня 2015 року №    213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон №   213-VІІІ) закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнято не було, тому на теперішній час особам, які підпадають під дію    законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» тощо, пенсія призначається відповідно до    Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», а відтак з 01   червня 2015  року перешкоди для виплати позивачці вказаної пенсії відсутні.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
03 квітня 2017 року управління ПФУ звернулося до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить судові рішення скасувати та постановити нове - про відмову у задоволенні позову.
У скарзі зазначає, що законодавством встановлено, що особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 05 квітня 2017 року відкрив касаційне провадження.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017    року №    2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VІІІ). З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 лютого 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Смокович  М.І., судді: Білоус О.В., Данилевич Н.А.
Відповідно до ухвали Верховного Суду від 13 лютого 2019 року суддів Верховного Суду Смоковича М.І., Білоуса О.В., Данилевич Н.А. відведено від розгляду касаційної скарги у цій справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 лютого 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Гриців  М.І., судді: Берназюк Я.О., Коваленко Н.В.
Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 червня 2019 року на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду  від 20  червня 2019 року №    781/0/78-19 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Рибачук А.І., Стеценко С.Г., справу передано головуючому судді.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
ОСОБА_1 на підставі рішення 16 сесії Миколаївської обласної ради народних депутатів 21 скликання від 11 березня 1993 року призначена на посаду судді Очаківського районного народного суду Миколаївської області, а постановою Верховної Ради України від 09 липня 2003 року №1072-ІV обрана безстроково суддею Очаківського районного суду Миколаївської області. Протоколом зборів суддів №  2 від 23 квітня 2015 року позивач призначена на посаду голови Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області.
Позивачка перебуває на обліку в управлінні ПФУ та з 05 травня 2011 року отримує пенсію за віком довічно, виплату якої з 01 квітня 2015 року було припинено.
Заяву ОСОБА_1 від 22.09.2016 про поновлення виплати їй пенсії за віком  відповідачем залишено без задоволення.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у межах доводів касаційної скарги перевірив постановлені у цій справі судові рішення, обговорив доводи касаційної скарги і дійшов висновку про таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
01 квітня 2015 року набрав чинності Закон №    213-VIII, яким внесені зміни до статті 47 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №    1058-IV) та визначено, що тимчасово, у період з 01 квітня по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1         статті         10         Закону України від 22 жовтня 1993   року    №    3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України від 17 листопада 1992 року № 2790-XII "Про статус народного депутата України", від 16    грудня 1993  року № 3723-XII "Про державну службу", від 05 листопада 1991 року № 1789-XII "Про прокуратуру", Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI), пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.
Отже, з 01 квітня 2015 року призначені за Законом №    1058-IV пенсії за віком не виплачуються, у разі роботи осіб на посадах, які дають право на призначення, зокрема, пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) у порядку та на умовах, передбачених Законом №    2453-VI.
Разом з тим, пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIIІ передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до вищезазначених законів.
Оскільки Закон №    213-VIIІ не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону №    2453-VI.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що з 01 червня 2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, згідно з Законом №   2453-VI, втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії за віком, призначена відповідно до Закону №    1058-IV.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема у постанові Верховного Суду від 27   листопада 2019 року у справі №    302/296/16-а.
З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про протиправність дій управління ПФУ щодо невиплати призначеної позивачу пенсії за віком та зобов`язання поновити з 01 червня 2015 року виплату позивачу пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №    1058-IV.
Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій.
Враховуючи наведене, Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
З огляду на викладене, керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15     січня 2020 року №    460-ІХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", статтями 341- 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
постановив:
Касаційну скаргу Очаківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області залишити без задоволення, а постанову Березанського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року -     без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                           Л.В. Тацій
Судді          :                                                                                           А.І. Рибачук
                                                                                                                 С.Г. Стеценко