УХВАЛА

17 лютого 2020 року 
м. Київ
справа №280/4633/18
адміністративне провадження №К/9901/427/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Саприкіної  І.  В., 
суддів Берназюка Я. О., Кравчука  В.  М.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2019  року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання" до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:
У листопаді 2018  року Приватне акціонерне товариство "Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання" (далі - ПАТ "Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання") звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі - ГУ Держпраці у Запорізькій області), у якому просило:
- визнати протиправною та скасувати постанову від 04  жовтня 2018  року №  ЗП  1728/577/АВ/П/ТД-ФС, якою на позивача накладено штраф у розмірі 1  451  970,  00  грн. 
- визнати протиправною та скасувати постанову від 04  жовтня 2018  року №  ЗП  1728/577/АВ/П/ІП-ФС, якою на позивача накладено штраф у розмірі 3  723,  00  грн. 
Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 03 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2019  року, адміністративний позов задовольнив частково.
Визнав протиправною та скасував постанову ГУ Держпраці у Запорізькій області від 04  жовтня 2018  року №  ЗП  1728/577/АВ/П/ТД-ФС.
Не погодившись з такими судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, 26  грудня 2019  року ГУ Держпраці у Запорізькій області направило до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить, зокрема, поновити строк касаційного оскарження, скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2019  року і відмовити у задоволенні позову.
Ухвалою від 22 січня 2020 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду залишив без руху касаційну скаргу відповідача у зв`язку з невідповідністю її вимогам ч. 2 ст. 329 та ст. 330 КАС України, оскільки скаржником не надані: документ про сплату судового збору та докази, що підтверджують поважність причин пропуску строку касаційного оскарження. Суд надав строк десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення цих недоліків шляхом надання вказаних доказів. 
На виконання вимог ухвали суду від 22  січня 2020  року про залишення касаційної скарги без руху скаржник надав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду клопотання про поновлення строку касаційного оскарження. В обґрунтування поважності причин пропуску строку ГУ Держпраці у Запорізькій області вказує на те, що копію постанови суду апеляційної інстанції отримано 29  листопада 2019  року, що підтверджується копією поштового конверту з штрихкодовим ідентифікатором, а також інформацією з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень. Ураховуючи, що касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, клопотання про поновлення строку касаційного оскарження підлягає задоволенню.
Крім того, разом із клопотанням про поновлення строку від скаржника до суду надійшла заява про відстрочення сплати судового збору, обґрунтована тим, що відповідно до Виписки Державної казначейської служби України від 03  лютого 2020  року на рахунку ГУ Держпраці у Запорізькій області по коду економічної класифікації видатків 2800 відсутні кошти для сплати судового збору.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону №  3674-VI, ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. 
Втім, посилання відповідача на відсутність коштів на рахунку для здійснення оплати судового збору в установлені строки не є підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення від його сплати.
Крім того, суд наголошує на тому, що ст.  8 Закону №  3674-VI та ст.  133 КАС України передбачає можливість зменшення розміру належних до оплати судових витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково, або відстрочення/ розстрочення їх сплати виключно для фізичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданої до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
З урахуванням вказаного, необхідно продовжити Головному управлінню Держпраці у Запорізькій області строк для усунення недоліків касаційної скарги терміном десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
Керуючись ст. 121 КА України, суд
У Х В А Л И В:
Продовжити Головному управлінню Держпраці у Запорізькій області строк для усунення недоліків касаційної скарги на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2019  року на десять днів з дня вручення копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                      І.  В.  Саприкіна
Судді                                                                                          Я.  О.  Берназюк
                                                                                          В.  М.  Кравчук