П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  725/5581/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Стоцька Л.А.  
Суддя-доповідач -  Гонтарук В. М.   
03 січня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Гонтарука В. М. 
суддів:  Білої Л.М.  Курка О. П. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці ДФС України на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 05 грудня 2019 року  (ухвалене в м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці ДФС України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, 
В С Т А Н О В И В :
в жовтні 2019 року позивач  звернулася до суду з позовом до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил.
Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05 грудня 2019 року  адміністративний позов задоволено частково. 
Скасовано постанову Чернівецької митниці ДФС України від 27 вересня 2019 року у справі про порушення митних правил №1305/40800/19, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Справу про порушення митних правил №1305/40800/19 за ст. 485 МК України відносно ОСОБА_1 направлено на новий розгляд до Чернівецької митниці ДФС України.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що ОСОБА_1 , маючи статус громадянина-резидента для перетину митного кордону на транспортному засобі «Mercedes-Benz Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації - Румунія) використав документ зі статусом "нерезидента" - паспорт громадянина Румунії. Таким чином, позивач, з метою ухилення від сплати митних платежів, надав паспорт громадянина Румунії, тим самим вчинивши правопорушення передбачене ст. 485 МК України, у зв`язку із чим відповідачем правомірно накладено адміністративне стягнення.  
02 січня 2020 року до суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено про безпідставність її доводів, а також клопотання про розгляд справи без їх участі.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час, та місце апеляційного розгляду справи, повноважного представника в судове засідання не направив.
Колегія суддів зазначає, що норми ст. 286 КАС України визначають особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Так, згідно з ч. 5 ст. 286 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.
Враховуючи, що розгляд справи призначено у межах десятиденного терміну з моменту надходження справи до суду апеляційної інстанції, а також те, що сторони були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду справи, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, про що було винесено протокольну ухвалу від 03.01.2020 року.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.
Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, постановою Чернівецької митниці ДФС України № 1305/40800/19 від 27.09.2019 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 745850,13 грн., що становить 300 відсотків несплаченої суми митних платежів (а.с. 51-53).
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 22.07.2019 року о 00год. 50 хв. на територію п/п "Порубне-Сірет" Чернівецької митниці ДФС України прибув транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації - Румунія). Позивач до митного контролю подав закордонний паспорт громадянина Румунії НОМЕР_3 виданий 26.01.2016 року уповноваженим органом м.Сучава на ім`я ОСОБА_1. 
Під час здійснення митних формальностей було встановлено, що ОСОБА_1 перетинав митний кордон України де пред`являв паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 .
Таким чином, маючи статус "резидента", для перетину митного кордону на транспортному засобі «Mercedes-Benz Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації - Румунія) громадянин України ОСОБА_1 використав документ зі статусом "нерезидента" - паспорт громадянина Румунії з метою ухилення від сплати митних платежів, передбачених законодавством України щодо вищевказаного транспортного засобу.
Вважаючи, що такі дії позивача мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, митним органом прийнято оскаржувану постанову.
Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правильність визначення митної вартості автомобіля, оскільки при винесенні оскаржуваної постанови використані докази, які містять в собі припущення щодо вартості транспортного засобу та суми митних платежів, що є неприпустимим. Відтак, уповноваженою посадовою особою митного органу, не в повній мірі були виконані вимоги ст. 489 МК України та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що вказує на наявність підстав для повернення справи на додаткову перевірку з метою її повторного розгляду уповноваженим на це органом - Чернівецькою митницею ДФС України.
Колегія суддів погоджується з  висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з ст. 458 Митного кодексу України (далі - МК України) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Положеннями ч. 1 ст. 493 МК України визначено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюють, крім випадків, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, посадові особи митниці, в зоні діяльності якої було вчинено або виявлено таке порушення.
Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта , іншими документами (ст. 495 МК України).
За приписами ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Тобто, з об`єктивної сторони правопорушення передбачене ст. 485 МК України в частині вчинення дій щодо ухилення від сплати митних платежів, характеризується сукупністю трьох ознак, а саме: діяння, спрямоване ухилення від сплати митних платежів, суспільно небезпечні наслідки у вигляді ненадходження до бюджету відповідних платежів, та причинний зв`язок між діянням та наслідками.
Згідно з п. 1 ст. 377 МК України товари за товарними позиціями 8701 - 8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими  Податковим кодексом України.
Відповідно до ч. 3 ст. 380 МК України транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у  статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених  розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.
За приписами п. 3 ч. 1 ст. 292 МК України митні платежі не сплачуються у разі якщо, при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень Митного кодексу України  не передбачає сплату митних платежів, на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.
Даючи правову оцінку доводам апеляційної скарги щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції враховує наступне.
З матеріалів справи слідує, що згідно листа управління Державної міграційної служби України у Чернівецькій області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 значиться зареєстрованим: в с. Буденець, Сторожинецького району, Чернівецької області, будь-які відомості на підтвердження того, що позивач звертався із заявою про виїзд на постійне місце проживання з України матеріали справи не містять. 
Згідно з п. 50 ч. 1 ст. 4 МК України резиденти - це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.
Положенням п. 1 ст. 2 Закону України "Про громадянство України" встановлено, що якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.
Відповідно до матеріалів справи, позивач має паспорт громадянина України та паспорт громадянина Румунії, а також місце реєстрації на території України.
Тобто, у спірних правовідносинах позивач визнається громадянином України та має статус громадянина-резидента, а тому зобов`язаний сплачувати всі необхідні митні платежі при тимчасовому ввезенні на територію України транспортних засобів особистого користування.
Таким чином, з наведеного слідує, що дії позивача спрямовані на ухилення від сплати обов`язкових митних платежів, що підтверджує наявність в діях позивача умислу на вчинення правопорушення, склад якого передбачений ст.485 МК України.
При цьому, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що відповідачем, при винесенні оскаржуваної постанови, використані докази, які містять в собі припущення щодо вартості транспортного засобу та суми митних платежів, враховуючи наступне.
Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 50 МК України для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.
Відповідно до ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Матеріалами справи підтверджується та обставина, що митним органом не було встановлено відомостей про митну вартість товару (транспортного засобу), який ввозився позивачем і при визначенні розміру несплачених митних платежів та адміністративного стягнення, уповноважений орган керувався службовою запискою №1310/24-70-19-02-09, відповідно до якої орієнтовна сума митних платежів складає 248616,71 грн. (а.с. 14-16).
Так, зі змісту вказаної службової записки слідує, що відомості, щодо митної вартості транспортного засобу є інформативними і не можуть бути повністю достовірними, оскільки митна вартість транспортних засобів залежить від технічних характеристик, комплектації транспортного засобу, ознак, що характеризують ступінь зносу, пошкоджень, дефектів тощо.
При цьому, жодних доказів на підтвердження обґрунтованості визначеного відповідачем розміру несплачених позивачем митних платежів ні суду першої інстанції, ні колегії суддів не надано.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що службова записка митного органу не є належним доказом у справі про порушення митних правил, оскільки не містить точного розрахунку митних платежів по вказаному транспортному засобу.
Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.07.2003 за № 1074/8395 (далі - Методика) у пункті 7.35 вказано, що у разі відсутності цінових даних колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ. У такому випадку інформація про ціни на нові КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп`ютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань.
Положеннями п. 7.53.5 Методики дозволяється використання ресурсів мережі Інтернет, однак довідкові дані, які використовуються під час оцінки отримані з ресурсів мережі Інтернет, повинні бути роздруковані із зазначенням дати отримання інформації і абсолютної URL-адреси і включені у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта (експертного дослідження).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що визначення відповідачем вартості транспортного засобу за допомогою використання Інтернет ресурсів не підтверджується матеріалами справи, оскільки останнім не надано підтвердження включення довідкових даних отриманих з ресурсів мережі Інтернет у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта, як і не надано звіту (акту) про оцінку або висновок експерта про визначення митної вартості транспортного засобу.
Про необхідність дослідження дотримання митними органами Методики, а саме включення довідкових даних отриманих з ресурсів мережі Інтернет у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта при визначенні митної вартості транспортного засобу зазначалось у висновках Верховного Суду, викладених у постановах від 20.02.2018 у справі №725/2009/17 та від 24.04.2018 у справі №331/2608/17.
Водночас, доводи апеляційної скарги взагалі не містять будь-якого обґрунтування щодо правомірності визначення відповідачем митної вартості транспортного засобу, зокрема, з урахуванням вимог п. 7.53.5 Методики, а відтак не спростовують позиції суду першої інстанції щодо визначення вартості транспортного засобу та суми митних платежів на основі припущень.
Більше того, в службовій записці запропоновано для більш точної інформації, щодо визначення митної вартості автомобіля звернутися до експертів автотоварознавців щодо отримання інформації про комплектацію, ступінь зносу, пошкоджень, дефектів, які впливають на визначення митної вартості товарів та на повноту нарахування митних пошкоджень. Однак, матеріали справи не містять відомостей щодо звернення митного органу до експертів автотоварознавців.
Водночас, колегія суддів зауважує, що  22.07.2019 року ОСОБА_1 під час складення протоколу про порушення митних правил виїжджав саме на автомобілі марки «Mercedes-Benz Sprinter», країна реєстрації Румунії, р.н.з. НОМЕР_1 , а отже у митного органу був доступ до вказаного транспортного засобу та можливість належним чином встановити його митну вартість.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем не доведено правильність заявленої митної вартості автомобіля, а відтак не в повній мірі були виконані вимоги ст. 489 МК України та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку із чим судом першої інстанції обґрунтовано скасовано постанову від 27.09.2019 року №1305/40800/19, а справу про порушення митних правил відносно позивача направлено на новий розгляд до Чернівецької митниці ДФС України.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, то підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Чернівецької митниці ДФС України залишити без задоволення, а  рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 05 грудня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту підписання і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий	 	 	Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Біла Л.М.    Курко О. П.