П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/1831/19	
Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача –Стас Л.В.,
суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради, третя особа - Міжрегіональне управління у м. Херсон та Автономній республіці Крим Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Херсонської міської ради, третя особа - Міжрегіональне управління у м. Херсон та Автономній республіці Крим Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність щодо неприйняття рішення Херсонською міською радою по суті письмового клопотання ОСОБА_1 від 23 липня 2019 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації з інвентаризації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати Херсонську міську раду прийняти рішення по суті письмового клопотання ОСОБА_1 від 23 липня 2019 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації з інвентаризації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відповідач, в порушення вимог ст.24 Закону України «Про державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 року № 3613-VI (далі – Закон №3613-VI) та ст.123 Земельного кодексу України, при розгляді його заяви допустив бездіяльність, не виконав свого обов`язку щодо прийняття у місячний строк рішення, яким повинен був надати або відмовити у наданні дозволу про виготовлення технічної документації з інвентаризації земельної ділянки.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що звертався до Херсонської міської ради з належним чином оформленим клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації з інвентаризації земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно. Проте, відповідачем в порушення вимог ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР (далі – Закон №280/97-ВР) та ст.12 Земельного кодексу України, клопотання не розглянуто, на пленарному засіданні ради рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації з інвентаризації земельної ділянки або про відмову у наданні такого дозволу із зазначенням обґрунтованих причин відмови не прийнято.
Херсонська міська рада та Міжрегіональне управління у м. Херсон та Автономній республіці Крим Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області не скористалися своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Справу судом першої інстанції розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, а тому відповідно до приписів ст.311 КАС України апеляційний перегляд справи відбувається у порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 за рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 24 червня 2010 року у справі №2-4627/10 є власником нежитлової будівлі (літера Б), стіни камінь бут, загальною площею 69,3 кв.м., частини мостіння асфальтового (№ І) площею 593,2 кв.м., огорожі №2 довжиною 49,85 п.м., огорожі №4 довжиною 18,6 п.м., які розташовані у м.Херсоні по вул.Суворова, 3.
Згідно з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на вказане майно зареєстровано 18 грудня 2014 року (а.с.11-13).
10 червня 2019 року приватний нотаріус Стадник І.В. повідомив ОСОБА_1 , що для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. Б з надвірними спорудами, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , необхідно надати наступні документи: документ, що підтверджує право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна; звіт про оцінку ринкової вартості предмету купівлі-продажу; витяг з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, на якій розташований предмет купівлі-продажу; паспорти та довідки про присвоєння податкового номеру учасників правочину та їх подружжя.
14 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Міжрегіонального управління у м. Херсон та Автономній республіці Крим Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області із заявою про присвоєння земельній ділянці, на якій знаходиться вказане майно, кадастрового номеру.
Листом від 12 липня 2019 року №К-419/0-0.171-32/148-19 Міжрегіональним управлінням у м. Херсон та Автономній республіці Крим Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області надано відповідь щодо установленого законодавством механізму присвоєння земельним ділянкам кадастрових номерів, в тому числі зазначено, що на підставі дозволу Херсонської міської ради необхідно замовляти розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або ж технічну документацію з інвентаризації земельної ділянки, які і будуть підставою для присвоєння кадастрового номеру. (а.с.16)
23 липня 2019 року за вх.№К-4450 позивач звернувся до Херсонського міського голови з заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації з інвентаризації земельної ділянки, на підставі якої можна сформувати земельну ділянку і на якій знаходиться належний позивачу об`єкт нерухомості.
12 серпня 2019 року Департаментом містобудування та землекористування Херсонської міської ради надано лист-відповідь №К-4450, за змістом якої вбачається, що для вирішення порушеного питання йому слід звернутись до Херсонської міської ради із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Вважаючи, що Херсонська міська рада допустила бездіяльність з розгляду його заяви, оскільки не прийняла передбачені ст.ст.118, 123 Земельного кодексу України рішення про надання або відмову у наданні відповідного дозволу, позивач звернувся до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель не віднесена до переліку документації із землеустрою, на виготовлення яких слід отримувати дозвіл відповідача. Таким чином, надання відповідачем відповіді на звернення у вигляді листа в якому роз`яснено порядок відведення у власність чи користування земельних ділянок із земель комунальної власності не є протиправністю його дій, так як відсутнє порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод та інтересів особи на момент її звернення до суду.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Так, статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Процедура формування земельної ділянки, присвоєння їй кадастрового номеру належним чином унормована положеннями Земельного кодексу України, Законом України «Про землеустрій» від 22 травня 2003 року №858-IV (далі – Закон №858-IV), Законом України «Про Державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 року №3613-VI (далі – Закон №3613-VI), затвердженими постановами Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року №476 «Порядком проведення інвентаризації земель» (далі – Порядок №476) та від 17 жовтня 2012 року №1051 «Порядком ведення Державного земельного кадастру» (далі – Порядок №1051).
Частинами 1-5 ст.79-1 Земельного кодексу України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Формування земельних ділянок здійснюється:
- у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;
- шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;
- шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;
- шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом;
- за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Частини 6, 7 ст.79-1 Земельного кодексу України визначають, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.
Згідно ст.15 Закону №3613-VI до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.
Відповідно до ст.16 Закону №3613-VI земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Структура кадастрових номерів земельної ділянки визначається Кабінетом Міністрів України. Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.
Окрім того, пунктами 29, 30, 49, 50 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 «Порядку ведення Державного земельного кадастру» також вказано, що кадастровим номером земельної ділянки є індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Кадастровий номер земельної ділянки присвоюється за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру. Структурні елементи кадастрового номера земельної ділянки визначаються на підставі: індексної кадастрової карти (плану); даних, що містяться у Державному земельному кадастрі; відомостей про координати поворотних точок меж земельної ділянки, зазначених у документації із землеустрою та відповідному електронному документі.
Статтями 18, 24 вказаного Закону встановлено, що документами Державного земельного кадастру, які створюються під час його ведення, є, зокрема, Поземельні книги.
Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.
Поземельна книга ведеться за формою згідно з додатком 8 під час державної реєстрації земельної ділянки, внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровані земельні ділянки (в тому числі у разі їх поділу чи об`єднання, а також відновлення їх меж) відповідно до пунктів 107 - 137 Порядку №1051.
Поземельна книга в електронній (цифровій) формі відкривається шляхом її формування за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру з використанням даних електронного документа.
Дата відкриття Поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки.
Номером Поземельної книги є кадастровий номер земельної ділянки.
Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою:
- особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи;
- власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи;
- органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності);
- замовником технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель (у разі внесення до Державного земельного кадастру за результатами проведення інвентаризації земель масиву земель сільськогосподарського призначення відомостей про земельну ділянку, що входить до такого масиву).
При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.
Згідно із пунктами 107, 109, 110 вказаного Порядку №1051, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49 - 54 цього Порядку.
Підстави та основні вимоги щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру визначені ст.21 Закону №3613-VI.
Зокрема, відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру:
- на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні;
- на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками;
- на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель;
- на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) - у разі виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).
Таким чином, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється, зокрема, або на підставі розробленої за дозволом органу місцевого самоврядування документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель. Обидві ці підстави є окремими та самостійними.
Згідно ст.35 Закону №858-IV інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.
У разі виявлення при проведенні інвентаризації земель державної та комунальної власності земель, не віднесених до тієї чи іншої категорії, віднесення таких земель до відповідної категорії здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування на підставі відповідної документації із землеустрою, погодженої та затвердженої в установленому законом порядку.
Згідно із приписами ст.22 Закону №858-IV, підставами проведення землеустрою є:
- рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою;
- укладені договори між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою;
- судові рішення.
Рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.
Статтею 25 Закону №858-IV визначений перелік видів документації із землеустрою.
Зокрема, видами документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту; технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок; технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель. Види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року №476 затверджено «Порядок проведення інвентаризації земель».
Згідно із пунктами 3 - 6, 8, 9, 11, 26, 27 вказаного Порядку №476, державна інвентаризація земель проводиться шляхом формування земельних ділянок незалежно від форми власності, визначення їх угідь та у разі потреби віднесення таких земельних ділянок до певних категорій для інформаційного наповнення Державного земельного кадастру.
Інвентаризація земель проводиться з урахуванням принципів плановості, достовірності та повноти даних, послідовності і стандартності процедур, доступності використання інформаційної бази, узагальнення даних з додержанням єдиних засад та технології їх оброблення.
Об`єктами інвентаризації земель є територія України, територія адміністративно-територіальних одиниць або їх частин, масив земель сільськогосподарського призначення, окремі земельні ділянки.
Інвентаризація земель проводиться в межах адміністративно-територіальних одиниць, територій, межі яких визначені проектами формування територій і встановлення меж сільських, селищних рад, масивів земель сільськогосподарського призначення, окремих земельних ділянок. Під час проведення інвентаризації масиву земель сільськогосподарського призначення здійснюються заходи, визначені  статтею 35 Закону України "Про землеустрій".
Підставою для проведення інвентаризації земель є рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим чи органу місцевого самоврядування щодо виконання відповідних робіт, договори, укладені між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками технічної документації (далі - виконавці), судові рішення.
Проведення державної інвентаризації земель забезпечує Держгеокадастр або його територіальний орган шляхом прийняття наказу про проведення державної інвентаризації земель.
Замовниками технічної документації (далі - замовники) можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим чи органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.
Для проведення інвентаризації земель замовник укладає з виконавцем договір про розроблення технічної документації.
За результатами проведення інвентаризації земель виконавцями розробляється технічна документація відповідно до статті 57 Закону України "Про землеустрій".
Технічна документація погоджується та затверджується в порядку, встановленому статтею 186 Земельного кодексу України.
Враховуючи викладене, інвентаризація земельної ділянки та складення за її результатами відповідної технічної документації здійснюється, в тому числі і на підставі договорів, укладених між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками технічної документації.
З вказаних норм законодавства вбачається, що вони не містять приписів щодо необхідності одержання дозволу органу місцевого самоврядування на складення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель.
У той же час, підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначені ст.116 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Порядок реалізації права громадянина на отримання у власність чи користування земельних ділянок із земель державної або комунальної власності унормовано статтями 118 та 123 Земельного кодексу України.
Згідно ст.118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
В свою чергу, ст.123 Земельного кодексу України встановлено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:
надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;
формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).
Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.
Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.
Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які згідно повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
З вказаних норм чинного законодавства чітко вбачається, що технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель не віднесена до переліку документації із землеустрою, на виготовлення якої слід отримати дозвіл відповідача.
Для визначення кадастрового номеру ділянці, на якій знаходиться будівля позивача, необхідно замовляти розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або ж технічну документацію з інвентаризації земельної ділянки, на підставі якої можна сформувати земельну ділянку в Державному земельному кадастрі і визначити їй кадастровий номер.
При цьому, розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.
Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що надання відповідачем відповіді за звернення від 23 липня 2019 року №К-4450 у вигляді листа, в якому роз`яснено порядок відведення у власність чи користування земельних ділянок із земель комунальної власності, а не рішення, не є протиправністю його дій, так як відсутнє порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод та інтересів особи на момент її звернення до суду.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що Департамент містобудування та землекористування Херсонської міської ради в листі від 12 серпня 2019 року №К-4450 правомірно вказав про те, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель комунальної власності за землевпорядною документацією щодо її відведення, повинна звернутися з клопотанням про надання дозволу на розробку такої документації до відповідного органу місцевого самоврядування.
У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач скористався вказаним правом, оскільки 21 серпня 2019 року звернувся через ЦНАП до Міського голови Херсонської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , 3. На вказане клопотання Управлінням містобудування та архітектури Департаменту містобудування та землекористування, у визначений законодавством строк, надано комплексний висновок про те, що заявлена земельна ділянка розташована на території змішаної забудови – зона – Ж, в межах історичного ареалу міста. Обґрунтування меж земельної ділянки в існуючому кварталі, її площу та цільове призначення, виконується на підставі розробленої та затвердженої містобудівної документації – детального плану території, який не розроблявся.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність з боку відповідача протиправної бездіяльності оскільки порушене позивачем питання щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації з інвентаризації земельної ділянки не належить до його компетенції. Виготовлення такої документації, згідно з чинним законодавством, яке проаналізоване вище, відбувається без отримання дозволів. 
Таким чином, право позивача, про захист якого він просить, відповідачем не порушено, оскільки позивач не обмежений у можливості звернутись до розробника документації, а у відповідача відсутній обов`язок приймати рішення щодо надання дозволу на виготовлення саме технічної документації з інвентаризації земельної ділянки.
Вказаний висновок спростовує доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем в порушення вимог ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.12 Земельного кодексу України, клопотання не розглянуто, на пленарному засіданні ради рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації з інвентаризації земельної ділянки або про відмову у наданні такого дозволу із зазначенням обґрунтованих причин відмови, не прийнято.
Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Розподіл судових витрат згідно вимог ст.139 КАС України не передбачено.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради, третя особа - Міжрегіональне управління у м. Херсон та Автономній республіці Крим Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Дата складення повного судового рішення 13.02.2020р. 

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Шеметенко Л.П.    Турецька І.О.