УХВАЛА

19 лютого 2020 року 
Київ
справа №826/11169/18
адміністративне провадження №К/9901/36784/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Усенко Є.А.
розглянув касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ГУ ДФС) на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.08.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019 у справі за позовом Приватного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Київспецтранс» до ГУ ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
У С Т А Н О В И В:
26.12.2019 ГУ ДФС подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.08.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019.
Ухвалою Верховного Суду від 23.01.2020 касаційну скаргу залишено без руху як таку, що подана з порушенням частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України: до касаційної скарги не додано документ про сплату судового збору. Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано усунути недолік касаційної скарги в десятиденний строк з дня вручення її копії, шляхом надіслання до суду касаційної інстанції документу про сплату судового збору у розмірі 26'915,10 грн.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 23.01.2020 скаржник звернувся з клопотаннями про відстрочення сплати судового збору за подання до Верховного Суду касаційної скарги.
Обґрунтовуючи клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, ГУ ДФС посилається на те, що кошторис ГУ ДПС на 2020 рік по КЕКВ 2800 станом на теперішній час не затверджений, що унеможливлює сплату судового збору за подання касаційної скарги згідно з вимогами Кодексу адміністративного судочинства України.
Частиною першою статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України з метою, щоб судові витрати не були перешкодою для доступу до суду малозабезпечених осіб, і гарантування принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду незалежно від майнового стану, встановлено можливість полегшення судом тягаря судових витрат для осіб з низьким рівнем достатку шляхом зменшення розміру належних до сплати судових витрат, звільнення від їх сплати повністю або частково, відстрочення або розстрочення сплати судових витрат на визначений строк.
Разом з тим, відповідно до положень частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір»).
Норми цієї статті є спеціальними, які встановлюють виключні підстави для відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від сплати судового збору. Перелік таких підстав є вичерпним. 
З огляду на викладене, клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню.
Окрім того, скаржник заявив клопотання про заміну сторони (відповідача) правонаступником згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200.
Відповідно до частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Частиною другою статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Продовження строку передбачає надання нового строку на вчинення тієї процесуальної дії, яка не була з поважних причин вчинена у первісно встановлений строк.
Керуючись частиною другою статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Замінити відповідача у справі - Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві на його правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві.
Продовжити Головному управлінню Державної податкової служби у м. Києві строк для усунення недоліку касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення ухвали про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.          

...........................

Є.А. Усенко,
Суддя Верховного Суду