УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 674/1563/18
Провадження № 22-ц/4820/217/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 лютого 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М., 
                секретар судового засідання Кошельник В.М.,
з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, за апеляційною скаргою ОСОБА_2  на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області в складі судді Шклярука В.М. від 24 жовтня 2019 року. 
Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 , звертаючись суд з цим позовом до відповідача, вказував, що 27.05.2018 року в с. Ставище по вул . Дружби Народів, 2 Дунаєвецького району Хмельницької області ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Opel Astra, номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем Chevrolet Niva, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням сина позивача ОСОБА_3 , в результаті чого належний позивачу транспортний засіб отримав механічні пошкодження.
Постановою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 19.07.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правову відповідальність у страховій компанії ПрАТ «СК «Євроінс Україна», якою виплачено позивачу 16700 грн. страхового відшкодування завданих збитків.
Згідно акту виконаних робіт, рахунку, накладної та квитанції до прибуткового касового ордеру вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 18146 грн., а вартість матеріалів, використаних для ремонту, - 6960 грн. Всього на відновлення автомобіля витрачено 37486 грн., які фактично є реальними збитками. Посилався також на те, що він зазнав емоційних переживань, змінився його звичний спосіб життя, чим заподіяна моральна шкода.
Тому просив стягнути на його користь із ОСОБА_2 відшкодування матеріального збитку у сумі 20786 грн. та 5000 грн. моральної шкоди.
Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП (ціна позову 25786 грн.) задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування заподіяного матеріального збитку в розмірі 20786 грн. та моральну шкоду в розмірі 1500 грн., а всього 22286 грн. (двадцять дві тисячі двісті вісімдесят шість гривень).
Вирішено питання щодо судових витрат.
Додатковим рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 14 січня 2020 року доповнено резолютивну частину рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 28.10.2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП (ціна позову 25786 грн.) наступним абзацом:
«В задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди в сумі 3500 грн. відмовити».
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не погоджується з рішенням суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, прийняти нове судове рішення, яким відмовити в позові. На його думку, суд помилково не взяв до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у Постанові від 04.07.2018 року у справі 755/18006/15-ц. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. В заяві від 02.07.2018 року до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» позивач погодився з розміром страхового відшкодування 16700 грн., визнавши, що матеріальний збиток не перевищує 16700 грн., які він отримав від страховика. Згідно полісу №АМ/2275226 ліміт страхового відшкодування складав 100000 грн., завдана позивачу внаслідок ДТП шкода не перевищувала ліміт страхового відшкодування, тому на думку апелянта, позивач не довів, що у відповідача виникли перед ним будь-які інші грошові зобов`язання. Моральна шкода також не була завдана позивачу.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає судове рішення законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. На його думку, потерпілому як кредитору належить право вимоги як в деліктному зобов`язанні, так і договірному. Зазначає, що він вільно на власний розсуд обирає спосіб захисту свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоду, або шляхом звернення до страховика, в якого винна особа, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК підстав.
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим рішення суду в частині стягнення майнової шкоди слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Так, судом встановлено, що 27 травня 2018 року о 14 год. в с. Ставище Дунаєвецького району Хмельницької області по вул. Дружби Народів керуючи автомобілем Opel Astra, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 , рухаючись у бік села Ставище, не врахував дорожньої обстановки, безпечної швидкості руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем Chevrolet Niva, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням сина позивача ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 19 липня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
Згідно акту виконаних робіт № 38 від 15.07.2018 року, рахунку №48 від 15.07.2018 року, накладної №67 від 15.07.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 18146 грн., вартість матеріалів 6960 грн. Згідно накладної №348 від 31.05.2018 року, товарного чеку від 31.05.2018 року вартість запчастин - 4950 грн., накладної №735 від 14.06.2018 року, товарного чеку від 14.06.2018 року вартість запчастин 7430 грн.
Всього ОСОБА_1 витрачено на ремонт автомобіля 37486 грн.
ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правову відповідальність у страховій компанії ПрАТ «СК «Євроінс Україна».
02.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою на виплату страхового відшкодування, у якій було узгоджено розмір страхового відшкодування, який склав 16700 грн. та позивачем погоджено, що у разі перерахування зазначеної суми страхового відшкодування, останній не матиме будь-яких претензій до страховика стосовно розміру страхового відшкодування та суми його виплати.
23.07.2018 року ОСОБА_1 виплачено 16700 грн. страхового відшкодування завданих збитків.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що право потерпілого на повне відшкодування шкоди є абсолютним і виникло з заподіяння йому шкоди, а не з договору, тому за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена до винної особи. Тому невідшкодовану частину майнової шкоди та 1500 грн. моральної шкоди слід стягнути з відповідача.
Проте з таким висновком суду не можна погодитися у повному обсязі, зважаючи на таке.
Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
За статтею 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі статтею 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
             Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, якщо згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах ліміту страхового відшкодування покладається на його страховика - ПрАТ «СК «Євроінс Україна».
Як вбачається з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07.11.2017 року №АМ/2275226 страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн. 
Страховиком за заявою ОСОБА_1 виплачено 16700 грн. страхового відшкодування завданих збитків.
Вартість відновлювального ремонту автомобіля ОСОБА_1 становить 37486 грн. та не оспорюється сторонами.
Встановивши, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Opel Astra, номерний знак НОМЕР_1 на час ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Євроінс Україна», суд першої інстанції не врахував, що деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик є зобов`язаним перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість заподіювача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Страховик зобов`язаний відшкодувати завдані збитки у межах ліміту страхового відшкодування. 
Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду  від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №287/463/15-ц, які суд враховує відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України.  
Відтак висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення невідшкодованої майнової шкоди з винної особи, цивільна відповідальність якої застрахована на підставі договору страхування цивільно-правової відповідальності зі страховиком, без врахування обов`язку страховика сплатити страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності, який відповідно до страхового поліса визначено у розмірі 100 000 грн., є помилковим.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачу не було завдано моральної шкоди, є безпідставними.
Так, відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки.
Суд першої інстанції, вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, правильно виходив з того, що внаслідок ДТП позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у моральних стражданнях у зв`язку із пошкодженням належного йому майна і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, з урахуванням засад розумності та справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення моральної шкоди у розмірі 1500 грн., яка визначена з урахуванням всіх обставин справи.
За таких обставин рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20786 грн. майнової шкоди слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові в частині цих вимог. 
Відповідно до ч.ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати 40,87 грн. (704,8х5,8%=40,87 грн.).
Понесені апелянтом при подачі апеляційної скарги судові витрати підлягають стягненню з позивача на користь відповідача пропорційно розміру задоволених вимог 985,94 грн. (1057,20 грн. х 93,26 %=985,94 грн.). 
Відтак відповідно до ч.10 ст. 141 ЦПК  підлягають стягненню з ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2  судові витрати  в сумі 945,07 грн. (985,94 - 40,87 грн.).
В решті рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2019 року в частині стягнення майнової шкоди та судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 20786 грн. відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір в сумі 945,07 грн.
В решті рішення залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 14 лютого 2020 року.

       Судді                                         Л.М. Грох

                                                Р.С. Гринчук

А.М. Костенко