УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 676/3278/19
Провадження № 22-ц/4820/278/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 лютого 2020 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Купельського А.В. (суддя-доповідач),
Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 листопада 2019 року (суддя Вдовичинський А.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, отриманої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
в с т а н о в и в :
У травні 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що 25.05.2016 року біля 16.45 водій ОСОБА_2 в м. Кам`янець-Подільському Хмельницької області на перехресті вулиці Червоноармійська та Проспекту Грушевського, керуючи службовим автомобілем «Toyota Prius», д.р.н. НОМЕР_1 23 - номер регіону), внаслідок допущених ним порушень ПДР України, скоїв зіткнення з автомобілем «Fiat Тіро» д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням сина позивача ОСОБА_3 , внаслідок чого його автомобіль отримав пошкодження. 
14.07.2017 року рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду водія ОСОБА_2 визнано винним за вчинення адмінправопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова набрала чинності 25 липня 2017 року. 
У березні - квітні 2019 року експерт-автотоварознавець ОСОБА_4 з повідомленням водія ОСОБА_2 та страхової компанії провів огляд колісного транспортного засобу «Fiat Тіро» д.р.н. НОМЕР_2 , про що склав Висновок експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження №301/19 від 23 квітня 2019 року, згідно якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Fiat Тіро» д.р.н. НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження у ДТП в цінах станом на 25 травня 2016 року становить 41 470 грн.
22.11.2018 року він подав до страхової компанії ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» претензію про відшкодування спричиненої шкоди, але відповідач гроші не виплатив, а 27.12.2018 року отримав негативну відповідь на претензію №1681. 
Витрати у зв`язку із проведенням експертного автотехнічного дослідження з метою встановлення вартості відновлювального ремонту склали 1895 грн.
Внаслідок ДТП його син ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, на лікування сина позивач витратив 2486,69 грн. 
До цього часу страхова компанія як і водій та його роботодавці йому страхове відшкодування за спричинену шкоду не виплатили, а тому повинні сплатити йому відповідно до ст. 625 ЦК України 3% та інфляційні збитки із суми виплат відшкодування 45 851,69 грн. (вартість матеріального збитку 41 470 грн., витрати за проведене дослідження 1895 грн. та витрати на лікування 2 486, 69 грн.).
Розмір 3% річних за період 25.05.2016 по 31.07.2019 року за його розрахунками становить 4382,92 грн. та інфляційних втрат за період з травня 2016 року по квітень 2019 року в сумі – 15 727, 13 грн. 
У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно
-вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП з урахуванням 
фізичного зносу 41 470 грн.;
-витрати за проведене автотехнічне дослідження 1895 грн.; 
-витрати на лікування 2 486, 69 грн.; 
-загальну суму 3% річних за невиконання зобов`язань 4 382, 92 грн.; 
-суму збитків, заподіяних інфляцією, яка складає 15 727,13 грн., а всього 65 961,74 грн.; та стягнути з відповідачів усі понесені ним судові витрати.
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Хмельницькій області про відшкодування шкоди, отриманої внаслідок ДТП, залишено без розгляду на підставі поданої представником позивача заяви.
       Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 листопада 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 41 470 грн. відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; 483,16 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з цим рішенням, Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області в апеляційній скарзі просить його скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
Вважає рішення в оскаржуваній частині незаконним та необґрунтованим.
Зазначає, що місцевий суд при постановленні рішення не врахував висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц. Згідно п. 69 вказаної постанови, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди (в даному випадку - ПрАТ «СК «Український страховий стандарт»). Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника (ГУНП в Хмельницькій області), який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. 
Апелянт зазначає те, що суд першої інстанції безпідставно критично оцінив заперечення представників ГУНП в Хмельницькій області та ОСОБА_2 щодо неналежності висновку експертного дослідження від 23 квітня 2019 року.
Також апелянт не погоджується з твердженням у рішенні про те, що доказів на спростування розміру матеріального збитку, зазначеного у висновку експерта, відповідачі не надали. Проте, як зазначає апелянт, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Однак, позивач на підтвердження розміру заподіяної йому майнової шкоди надав лише висновок експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 23 квітня 2019 року №301/19. При цьому даний висновок має ряд неточностей та суперечностей, щодо яких суд першої інстанції зробив припущення, що це описки. Однак, такі припущення з боку суду є неприпустимими.
Апелянт зазначає, що судом першої інстанції належним чином не досліджено та не враховано, що у висновку зазначено, що на момент огляду транспортний засіб розукомплектований, проте не наведено перелік відсутніх складових частин. Не встановлено також показання одометра. Висновки даного дослідження не можуть вважатись достовірними, про що є застереження у самому висновку. При цьому в позовній заяві ОСОБА_1 не вказує жодних об`єктивних обставин, які зумовили його розукомплектувати автомобіль та звернутись до Страховика із відповідною заявою лише через 2,5 років після настання страхового випадку.
Крім того, суд першої інстанції проігнорував доводи представника ГУНП в Хмельницькій області, що згідно висновку відновлювати досліджений автомобіль є економічно недоцільним, тому що вартість відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість без врахування пошкоджень внаслідок ДТП. Отже, суд першої інстанції, прийнявши як доказ висновок експерта, не надав жодної оцінки тому факту, що автомобіль позивача вважається фактично знищеним та що у такому разі відшкодуванню підлягає лише різниця між вартістю автомобіля до та після ДТП. 
На думку апелянта також необґрунтованим є висновок суду про безпідставність доводів відповідача ГУНП в Хмельницькій області про те, що спірні правовідносини регулюються ст. ст. 1173, 1174, ч. 6 ст. 1176 ЦК України, а завдана шкода підлягає відшкодуванню державою. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу (державний орган), незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Так, ДТП сталась внаслідок протиправних, незаконних дій старшого сержанта поліції ОСОБА_2 , який перебував на службі та виконував повноваження поліцейського, тобто на службі держави.
Отже, враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами відсутні правові підстави для стягнення саме з ГУНП в Хмельницькій області матеріальної шкоди.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції законно та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.
Позивач зазначає, що на підтвердження позовних вимог суду був наданий експертний висновок, однак, відповідачі, не погодившись з даним доказом, не надали доказів на підтвердження їхньої позиції.
На думку позивача вірним є рішення щодо визначення особи, з якої стягнуто спричинену шкоду, оскільки ГУНП в Хмельницькій області є юридичною особою, яка здійснює функції держави.
Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядається. 
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що наказом т.в.о. начальника ГУНП в Хмельницькій області «По особовому складу» № 45 о/с від 07.11.2015 року ОСОБА_2 було призначено поліцейським Кам`янець-Подільського відділу поліції ГУНП із присвоєнням спеціального звання старший сержант поліції (а. с. 75). 
25 травня 2016 року біля 16:45 год. старший сержант поліції ОСОБА_2 в м. Кам`янець-Подільському Хмельницької області на перехресті вулиці Червоноармійська та Проспекту Грушевського, керуючи службовим автомобілем «Toyota Prius», д.р.н. НОМЕР_1 23 - номер регіону), внаслідок допущених ним порушень Правил Дорожнього Руху України, скоїв зіткнення з автомобілем «FiatТіро» д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням сина позивача - ОСОБА_3 (встановлено постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду ві 14 липня 2017 року (а. с. 10-11).
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «FiatТіро» д.р.н. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, а його водій ОСОБА_3 , 08.12.1984 р. тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 324 від 27.05.2016 року легкі тілесні ушкодження які призвели до короткочасного розладу здоров`я.
Право власності позивача на автомобіль «FiatТіро» д.р.н. НОМЕР_2 підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 997697 від 05.08.2005 року (а. с. 18-19).
Транспортний засіб «Toyota Prius», д.р.н. 23 НОМЕР_4 згідно договору позички транспортних засобів № 11 від 19.11.2015 року, укладеного між Кам`янець-Подільським МВ УМВС України в Хмельницькій області та ГУ НП в Хмельницькій області, був серед інших переданий в строкове безоплатне користування ГУ НП в Хмельницькій області (а. с. 73-74).
Відповідно до полісу № АЕ/6956391 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19.12.2015 року, автомобіль ToyotaPrius», д.р.н. 23 НОМЕР_4 , застрахований ГУНП в Хмельницькій області у ПрАТ СК «Український страховий стандарт». Строк дії полісу з 19.12.2015 року по 18.12.2016 року (а. с. 106).
Постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 14 липня 2017 року у справі № 676/3340/17 поліцейського Кам`янець-Подільського ВП ГУ НП в Хмельницькій області Клімова О.Г., визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова набрала чинності 25 липня 2017 року (а. с. 10-11).
Відповідно до Висновку експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження №301/19 від 23 квітня 2019 року, складеного експертом ДП «Експерт-сервіс АВТО» у м. Хмельницькому ТОВ «Український Експертний центр «Експерт-Сервіс АВТО» ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «FiatТіро» д.р.н. НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження у ДТП задньої частини КТЗ, враховуючи пошкодження, зазначені в протоколі огляду транспортного засобу від 27.03.2019р., станом на момент ДТП 25.05.2016 року становить 41470 грн. (а. с. 116-137).
Витрати у зв`язку із проведенням експертного автотехнічного дослідження з метою встановлення вартості відновлювального ремонту склали 1895 грн., а саме, вартість дослідження 1700 грн., послуги банку при оплаті 27 грн., рекомендовані листи відповідачам ОСОБА_2 та страховій компанії 168 грн., що підтверджується квитанціями від 27.03.2019 року та фіскальними чеками від 21.03.2019 року, відповідно до копій зазначених квитанції (а. с. 33) оплату послуг ДП «Експерт-сервіс АВТО» у м. Хмельницькому здійснено ОСОБА_3 - сином позивача. 
22 листопада 2018 року позивач подав до страхової компанії ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» претензію про відшкодування спричиненої шкоди, однак отримав лист від 27 грудня 2018 року №1681, у якому позивача повідомлено що правових підстав для проведення виплати страхового відшкодування немає, оскільки до огляду представниками страховика автомобіль відновлено та заяву про страхове відшкодування подано з пропуском строку (а. с. 62-63).
Як вбачається з матеріалів справи, про ДТП позивач не повідомив ПрАТ СК «Український страховий стандарт» у встановлений Законом строк та провів ремонтні роботи, розукомплектування пошкодженого автомобіля.
Частково задовольняючи позов, суд врахував, що держава не відповідає по зобов`язаннях державних організацій, які є юридичними особами, а оскільки ОСОБА_2 є працівником поліції, то стягнення матеріальної шкоди в розмірі 41470 грн. слід провести з ГУ НП в Хмельницькій області. При визначені вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «FiatТіро» д.р.н. НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження у ДТП суд взяв до уваги висновок експерта №301/19 від 23 квітня 2019 року. 
Відмовляючи в задоволенні позову до страхової компанії, суд врахував, що позивачем було порушено пункт 33.3 Закону щодо обов`язку збереження пошкодженого транспортного засобу у такому стані, в якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди, до огляду представником страховика. Позивач порушив порядок і строки звернення до страхової компанії, що призвело до неможливості призначення страховиком розміру завданої шкоди. 
       З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд. 
Так, відповідно до вимог статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).
Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.
Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.
Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).
Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.
Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.
З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.
Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.
Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.
Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
З урахуванням вище викладених вимог закону та встановлених обставин справи, Хмельницький апеляційний суд дійшов висновку, що у спорах про відшкодування шкоди, завданої особі джерелом підвищено небезпеки, право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків може реалізовуватись нею на власний розсуд, шляхом пред`явлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди.
Враховуючи викладене, Хмельницький апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про стягнення коштів з Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ґрунтується на вимогах закону та відповідає фактичним обставинам справи.
Посилання апелянта, що місцевий суд при постановленні рішення не врахував висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц. не може бути підставою для скасування рішення суду. В зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду позивачем виступає страховик, а не потерпіла від дорожньо-транспортної пригоди особа.
Необґрунтованим є посилання апелянта, що суд першої інстанції безпідставно критично оцінив заперечення представників ГУНП в Хмельницькій області та ОСОБА_2 щодо неналежності висновку експертного дослідження від 23 квітня 2019 року. Відповідачі не надали письмових доказів на спростування висновку експерта, наданого позивачем. Клопотань про проведення експертизи не заявляли.
Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Тому необґрунтованим є посилання апелянта про відсутність правових підстав для стягнення саме з ГУНП в Хмельницькій області матеріальної шкоди, оскільки шкода спричинена внаслідок протиправних, незаконних дій старшого сержанта поліції ОСОБА_2 при виконанні ним службових обов`язків.
Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору. 
       Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування. 
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області залишити без задоволення.
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення. 
Повне судове рішення складено 4 лютого 2020 року.

 
Судді А.В. Купельський 

 
Т.О. Янчук

 
О.І. Ярмолюк