ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 	 	

 	 	

Номер провадження: 33/821/78/20	Головуючий у І інстанції Бащенко С.М.  	
Справа № 712/13499/19   Категорія: ст.124 КУпАП   	Доповідач в апеляційній інстанції Ятченко М.О. 	

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

14 лютого 2020 р.                                                                                         м. Черкаси

       Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду Ятченко М.О., за участю особи, щодо якої закрите провадження ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Глущенка О.С., іншого учасника ДТП ОСОБА_2 та його адвоката Солонька М.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси  від 13 січня 2020 року, якою стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм таксі «Студент», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

        провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП закрите у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, 

                                                                    в с т а н о в и в :

         Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 13.10.2019 року о 15 год. 30 хв. в м. Черкаси по вул. Благовісна, 167, керував автомобілем Opel Astra 1.41 д.н.з. НОМЕР_1 (нал. ОСОБА_3 ), не врахував дорожньої обстановки, не впевнився в безпечності, та на регульованому перехресті з вул. Котовського, скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ-2107 д.н.з. НОМЕР_2 ( нал. ОСОБА_4 ) під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по вул. Котовського, чим порушив п. 8.7, 1.5, 2.3б  ПДР України. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
      Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 січня 2020 року та притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. 
Вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною, а винуватцем ДТП є ОСОБА_1 , який в порушення вимог п. 8.7; 1.5; 2.3б Правил дорожнього руху України не врахував дорожньої обстановки, не впевнився в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 в наслідок чого останній отримав удар в задні праві дверцята автомобіля.
          Зазначає, що до моменту зіткнення автомобіль ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 перетнув більше чим 4/5 частин проїзної частини вул. Благовісна та фактично закінчував маневр перетину перехрестя рухаючись по вулиці Грушевського, а покази свідка та водія автомобіля Опель Астра д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 на яких побудована постанова суду першої інстанції є неправдивими в частині того, що автомобіль Опель находився в середньому ряду руху по вулиці Благовісній по причині того, що точка зіткнення автомобілів знаходиться на відстані більше 11 метрів від початку перехрестя та на відстані 4,2 метри до закінчення перехрестя.
           Також апелянт звертає увагу що покази зазначеного свідка, допитаного в судовому засіданні стосовно того, що автомобіль Опель в якому вони рухалися по вулиці Благовісній після зіткнення з автомобілем ВАЗ розвернуло на 180 градусів не відповідає дійсним обставинам справи та суперечить схемі ДТП, на якій зображено що після зіткнення автомобіль Опель розташовано під кутом приблизно 45 градусів до вулиці Благовісної. 
Крім того, вказує скаржник, відповідно до фактичних обставин справи саме водій автомобіля Опель Астра д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 здійснив зіткнення передньою частиною автомобіля Опель в праву задню дверку автомобіля ВАЗ 2107, що підтверджується фотографіями, які було досліджено в суді першої інстанції на яких чітко видно механізм пошкодження автомобіля Опель - передня частина та автомобіля ВАЗ 2107 праві задні дверцята.
           Вважає, що водій автомобіля Опель Астра ОСОБА_1 відповідно до вимог ПДР повинен був надати можливість закінчити маневр перетину перехрестя автомобілем ВАЗ 2107 під керуванням апелянта, який він здійснював на зелений сигнал світлофора.
Вивчивши матеріали провадження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку ОСОБА_2 та адвоката Солонька М.Ф., які підтримали апеляційну скаргу, думку ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Глущенка О.С., які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, заслухавши покази свідка ОСОБА_5 та ОСОБА_4 приходжу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
         Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
         Крім того, статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.
         Згідно ст.124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
       Відповідно п. 24 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року за № 14 слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
           Проте, як видно з матеріалів справи, наведені вимоги закону при розгляді справи в суді та винесенні суддею постанови дотримані не були.
Насамперед суд апеляційної інстанції вбачає необхідним указати, що суддя місцевого суду в порушення ч.2 ст.283 КУпАП у мотивувальній частині постанови відносно ОСОБА_1 не виклав встановлене при розгляді справи формулювання правопорушення, визнаного місцевим судом доведеним. Натомість, суд першої інстанції мотивувальну частину постанови виклав, фактично переписавши зміст правопорушення, яке було інкриміновано ОСОБА_1 поліцейськими при складенні ними протоколу про адміністративне правопорушення. З огляду на це, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню.
          Крім того, відповідно до ст.252 КУпАП,  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
          При цьому суд апеляційної інстанції вбачає про неможливість встановлення винуватості водія ОСОБА_1   на підставі наявних у справі документів, показів свідків, які перебували в якості пасажирів у відповідних автомобілях та є в деякій мірі зацікавленими особами щодо результатів розгляду та учасників ДТП, оскільки обидві сторони є зацікавленими особами, їх покази протирічять один одному, і нікому з них неможна віддати перевагу. Експертиза у даній справі не призначалась, а тому стверджувати, що саме дії водія ОСОБА_1 стали причиною ДТП не можна.
         Таким чином, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відсутність вини у вказаній вище ДТП водія ОСОБА_1 , проте належних даних для визнання його винним, як того просить апелянт,  матеріали справи не містять.
        Тому, вважаю, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про порушення закону при розгляді адміністративного провадження відносно ОСОБА_1 в суді першої інстанції, знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, а відтак свідчать про незаконність винесеної постанови місцевого суду, яка за таких обставин, не може залишатись в законній силі і підлягає до скасування, а провадження про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП необхідно закрити на підставі ст.38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
          Керуючись ст. ст. 38, 247, 293, 294 КУпАП, суддя,

                                                                     постановив:

         Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , задовольнити частково.
     Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 січня 2020 року, відносно ОСОБА_1 , скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
         Постанова є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          М. О. Ятченко