ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/14258/19	Головуючий у 1-й інстанції Грицак Р.М. 	
Провадження № 22-ц/817/2/20 	Доповідач - Сташків Б.І.	
Категорія - 351000000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Сташків Б.І. 
суддів -  Хома М. В., Храпак Н. М., 
                                       за участю секретаря - Сович Н.А.
                                       та сторін- представника позивача ОСОБА_1 ,                                         представника відповідача Панченка Д.В. 

       розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу № 607/14258/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2019 року, постановлену суддею Грицак Р.М., у справі за заявою Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про зустрічне забезпечення за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", державного реєстратора Жовнівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області Шелюжак Василя Ярославовича, за участю третьої особи ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,-

                                       ВСТАНОВИВ:

       17 жовтня 2019 року представник Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» звернувся до суду клопотанням про застосування зустрічного забезпечення у даній справі, шляхом зобов`язання позивача ОСОБА_3 внести на депозитний рахунок Тернопільського міськрайонного суду грошових коштів в сумі 1333411,00 гривень.
       В обґрунтуванні даного клопотання відповідач зазначав, що заборона вчиняти дії щодо реалізації квартири, відповідно до ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 13 червня 2019 року про забезпечення позову у даній справі, позбавляє AT «Укрсоцбанк» можливості реалізовувати правомочності власника, зокрема продати вказану квартиру або здати в оренду, що в розумінні п.2 ч.2 ст.22 ЦК України є збитками пов`язаними з втратою доходу, який особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
       Окрім того вказував, що 04 жовтня 2019 року між AT «Укрсоцбанк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено договір оренди квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , щодо якої винесено ухвалу про забезпечення позову, а тому Банку спричинюються збитки шляхом неотримання прибутку із оренди власної квартири. З огляду на оцінку квартири, вважає, що розмір збитків складає 1 333 411,00 грн., у зв`язку з чим вбачає, що є правові підстави для застосування зустрічного забезпечення, зобов`язавши ОСОБА_3 внести на депозитний рахунок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області грошові кошти у сумі 1 333 411,00 грн.
       Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2019 року у задоволенні клопотання представника АТ «Укрсоцбанк» про зустрічне забезпечення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора Жовнівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області Шелюжак Василя Ярославовича, за участю третьої особи ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - відмовлено.
       Не погодившись із вказаною ухвалою суду від представника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» поступила апеляційна скарга, в якій скаржник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання АТ «Укрсоцбанк» про зустрічне забезпечення.
       Зокрема, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує ,що заборона вчиняти дії щодо реалізації квартири позбавляє АТ «Укрсоцбанк» можливості реалізувати правомочності власника, зокрема продати вказану квартиру або здати в оренду.
       Вважає, що позов поданий позивачем з ознаками порушення прав Банку як власника майна , а тому йому має бути гарантована реальна можливість захистити свої права, оскільки існує ризик спричинення збитків АТ «Укрсоцбанк».
       Також зазначає про необґрунтованість висновків суду про ту обставину, що ОСОБА_3 має зареєстроване місце проживання та неподання відповідачем доказів відсутності у позивача майна, що знаходиться на території України в розмірі достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача , оскільки вказує, що метою зустрічного забезпечення є саме захист інтересів відповідача, а не позивача.
       Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про залучення до участі у справі правонаступника сторони відповідача Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" - задоволено. Залучено до участі у справі в якості процесуального правонаступника сторони відповідача Акціонерне товариство «Альфа-Банк» .
       У судовому засіданні представник відповідача Панченко Д.В. підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ній.        
       Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечив проти поданої апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.
       Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, однак про час та місце розгляду повідомлені належним чином.
       Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.
       Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
       Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
       Відмовляючи у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про зустрічне забезпечення , суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правових підстав, відповідно до вимог ч.3 ст.154 ЦПК України для застосування зустрічного забезпечення позову.
       З таким висновком погоджується Тернопільський апеляційний суд, з огляду на наступне.
       Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
       Відповідно до ч. 1ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
       Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 Конвенції, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (рішення ЄСПЛ «Beles and others v. The Czech Republic», 12/11/2002, § 49).
       Відповідно до частини першої статті 154 ЦПК України метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.
       У відповідності до частини 4статті 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.
       Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (частина п`ятастатті 154 ЦПК України).
       Судом встановлено, що в провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора Жовнівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області Шелюжак Василя Ярославовича, за участю третьої особи ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.
       Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2019 року було задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, та вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони АТ «Укрсоцбанк» до завершення розгляду справи по суті, відчужувати третім особам квартиру АДРЕСА_1 , а також заборони АТ «Укрсоцбанк» здійснювати будь які дії пов`язані з виселенням та перешкоджанням у проживанні зареєстрованих у кв. АДРЕСА_1 осіб.
       Так, відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
       При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
       У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
       На відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача.
       Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року, справа №753/2380/18-ц).
       Таким чином, зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Воно має на меті зберегти певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів за заявою позивача.
       Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
       Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
       Представником відповідача не доведено, яким чином застосування судом заходів забезпечення позову, може завдати відповідачу реальних збитків. Не доведено також те, що майновий стан позивача може якимось чином ускладнити або зробити неможливим відшкодування можливих збитків відповідачеві, внаслідок забезпечення позову, у разі відмови у позові.
       Окрім того, не заслуговують до уваги доводи апеляційної скарги, що внаслідок проживання іпотекодавця у спірній квартирі, відповідачеві може бути завдано збитків, оскільки такі доводи не містять правових підстав для висновку про те, що забезпечення позову у даній справі може спричинити реальних збитків відповідачеві.
       Посилання апеляційної скарги, про те що забезпечення позову, шляхом заборони вчиняти певні дії щодо спірної квартири може призвести до значної майнової шкоди, зокрема, упущеної вигоди відповідача(оренди квартири), не вказують на обов`язковість застосування зустрічного забезпечення у даній справі й не встановлюють обставин, які свідчать про можливе заподіяння збитків відповідачу невжиттям таких заходів.
       Також відповідачем не доведено розмір збитків, які можуть бути спричинені вжитими судом заходами забезпеченням позову.
       Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 має постійне зареєстроване місце проживання на території України, а саме: АДРЕСА_2 , та є власником даної квартири, а спірна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка є предметом забезпечення позову, не може свідчити, що квартира може вибути із власності Банку.
         Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, апеляційна скарга відповідача не містить.
       З огляду на обраний вид забезпечення позову, який не впливає на матеріальний стан відповідача, та не призводить до понесення додаткових витрат внаслідок його застосування, враховуючи відсутність доказів завдання відповідачу збитків внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про зустрічне забезпечення позову.
        Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
       Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       За таких обставин Тернопільський апеляційний суд вважає, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2019 року постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається. 

       Керуючись ст.ст.367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-        
       
                                       ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство ''Альфа-Банк' - залишити без задоволення.

       Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2019 року- залишити без змін.
                
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

       Дата складання повного тексту постанови - 08 січня 2020 року.

       Головуючий:                                                         Сташків Б.І.

                                                                                Храпак Н.М.

       Судді:                                                                 Хома М.В.