Ухвала
 
17 січня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 296/9272/18
провадження № 61-700ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира 
від 20 червня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду 
від 27 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю,
 
ВСТАНОВИВ:
 
02 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 червня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року у вищевказаній справі.
 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій не встановили дійсних обставин справи, не визначили характер спірних правовідносин та безпідставно відмовили у задоволенні позову. 
 
Верховний Суд дійшов висновку, що скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з наступних підстав.
 
У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 не навела вказаних підстав касаційного оскарження, не зазначила, які саме норми матеріального права неправильно застосовані, або які норми процесуального права порушені судом і в чому полягають ці порушення. 
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services                        v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
Враховуючи, що ОСОБА_1 не виконала вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, така скарга підлягає поверненню заявнику.
 
Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
 
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 червня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю повернути заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                     О. В. Ступак