УХВАЛА

08 січня 2020 року 
Київ
справа №816/378/16
адміністративне провадження №К/9901/13581/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Желєзного І.В., судді Коваленко Н.В., розглядаючи у письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» Волощука Ігоря Григоровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2016 року, 

У С Т А Н О В И В :
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» (Уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Національні інвестиції», відповідач - 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (ФГВФО, відповідач - 2), в якому просила:
- визнати протиправним невключення Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» Волощуком І.Г. вкладника ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором банківського рахунку фізичної особи № 27021980/11/Деп від 08 вересня 2015 року;
- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» Волощука І.Г. включити вкладника ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на одержання гарантованих коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_1 , якій необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за договором банківського рахунку фізичної особи № 27021980/11/Деп від 08 вересня 2015 року за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми вкладу 198    500 гривень. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що Уповноважена особа Фонду діяла не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, чим порушила права позивача, які закріплені законодавством України про гарантування вкладів фізичних осіб.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 травня 2016 року адміністративний позов задоволено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що порушені гарантовані частиною першою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" права позивача на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, а отже позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2016 року апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Національні інвестиції» Волощука І.Г. задоволено; постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11 травня 2016 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.
Задовольняючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що наказом від 13 листопада 2015 року № 56/1-ос «Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)» з підстав, передбачених пунктом 9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», через здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства визнано нікчемним правочин від 17 вересня 2015 року щодо перерахування грошових коштів в сумі 198 500 гривень з поточного рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_2 на поточний рахунок № НОМЕР_2 ОСОБА_1 , з призначенням платежу «Переказ коштів зг. договору безвідсоткової позики № 1 від 08 вересня 2015 року без ПДВ. Не за ЦП».
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погоджуючись з постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2016 року, посилаючись на неналежно надану правову оцінку доводів відповідача, що нівелює принципи, які закріплені у КАС України та відсутність аргументації щодо скасування постанови першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2016 року та залишити в силі постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11 травня 2016 року.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Касаційна скарга подана 04 серпня 2016 року.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 серпня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі № 816/378/16, витребувано матеріали адміністративної справи та надано сторонам строк для подання заперечення на касаційну скаргу.
Ухвалою Верховного Суду від 20 листопада 2019 року прийнято до свого провадження адміністративну справу № 816/378/16 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2016 року.
Разом з касаційною скаргою скаржником заявлено клопотання про забезпечення участі його представника під час розгляду справи у касаційному порядку у судовому засіданні, у задоволенні якого відмовлено ухвалою Верховного Суду від 20 листопада 2019 року.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Судами попередніх інстанцій встановлено на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що 08 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Національні інвестиції» в особі заступника голови Правління Білошкапи О.В. укладено договір № 27021980/11/Деп банківського рахунку фізичної особи.
Відповідно до умов даного договору банк відкрив клієнту поточний рахунок № НОМЕР_2 у національній валюті та зобов`язувався здійснювати розрахункове та касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України та умов цього договору. 
17 вересня 2015 року на рахунок ОСОБА_1 в ПАТ «Банк «Національні інвестиції» перераховано кошти в сумі 198    500 гривень, призначення платежу «Переказ коштів зг. договору безвідсоткової позики № 1 від 08 вересня 2015 року Без ПДВ. Не за ЦП».
Постановою Правління НБУ від 15 вересня 2015 року № 607/БТ ПАТ «Банк «Національні інвестиції» було віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності.
Постановою Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 613 ПАТ «Банк «Національні інвестиції» віднесене до категорії неплатоспроможних.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 613 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17 вересня 2015 року прийнято рішення № 172 про запровадження строком на три місяці з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Національні інвестиції» з делегуванням останній всіх повноважень, визначених статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Національні інвестиції» було призначено Волощука Ігоря Григоровича. 
Постановою Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» від 01 грудня 2015 року № 853 вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Банк «Національні інвестиції». На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 грудня 2015 року № 214 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Національні інвестиції» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПAT «Банк «Національні інвестиції», призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію цього банку Волощука І.Г. строком на 2 роки з 03 грудня 2015 року по 02 грудня 2017 року включно, делеговано останньому всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк «Національні інвестиції», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі статтями 37, 38, 47 - 51 Закону.
Відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з 04 грудня 2015 року розпочато виплату коштів вкладникам ПАТ «Банк «Національні інвестиції». 
Водночас, на адресу позивача надійшов лист уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Національні інвестиції» Волощука І.Г. від 02 грудня 2015 року № 4729/03, яким останній повідомив ОСОБА_1 про визнання правочину від 17 вересня 2015 року щодо перерахування грошових коштів за платіжним дорученням в сумі 198    500 гривень з поточного рахунку, відкритого в ПАТ «Банк «Національні інвестиції» на ім`я ОСОБА_3 на поточний рахунок ОСОБА_1 , нікчемним з підстав, передбачених пунктом 9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
У касаційній скарзі скаржник вказує на те, що судом апеляційної інстанції було неповно з`ясовано усі обставини, які мають значення для справи, та не звернено увагу на необґрунтованість та недоведеність доводів відповідача, що полягають у визнанні нікчемним правочину по перерахунку коштів на рахунок позивача.
Крім того, скаржник звертає увагу на те, що суд апеляційної інстанції не обґрунтовано погодився з висновками Уповноваженої особи Фонду про те, що спірні правочин та транзакція мають ознаки нікчемності, визначені пунктом 9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявності таких ознак, а саме те, що під час здійснення банківської операції було порушено норми законодавства.
Від учасників справи відзиву або заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1 не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій у касаційному порядку.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ФГВФО, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон № 4452-VI).
Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Фонд не відшкодовує кошти: передані банку в довірче управління; за вкладом у розмірі менше 10 гривень; за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника.
Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Відповідно до частини першої статті 36 Закону № 4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.
За частиною третьою цієї ж статті правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.
Закон № 4452-VI визначає порядок складання Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, а також підстави та умови, за наявності яких відшкодування суми коштів за банківським вкладом фізичним особам за рахунок коштів ФГВФО не здійснюється.
Так, згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів шляхом здійснення перевірки вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 цього Закону.
Відповідно до частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:
1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;
2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;
3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;
4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;
5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;
6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.
9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, у повідомленні Уповноваженої особи Фонду від 02 грудня 2015 року № 4729/03 зазначається, що правочин від 17 вересня 2015 року з перерахування грошових коштів за платіжним дорученням у сумі 198    500 гривень на поточний рахунок позивача та договір банківського рахунку № 2620950127021 від 17 вересня 2015 року є нікчемними з підстав, передбачених пунктом 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI.
Колегія суддів зазначає, що пункт 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI є спеціальною підставою для визнання нікчемними договорів, яка введена у дію 12 серпня 2015 року одночасно з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16 липня 2015 року № 629-VIII.
Цим Законом частину третю статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було доповнено спеціальним пунктом 9, який передбачає таку підставу для нікчемності як «здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства». 
З аналізу наведеної правової норми вбачається, що імперативною вимогою для визнання нікчемності договорів (правочинів) банку за пунктом 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI є наявність таких умов: 1)    здійснення банком операції у період віднесення такого банку до категорії проблемних на підставі відповідного рішення Правління Національного банку України; 2) укладення (переоформлення) договору, вчинення операції призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку; 3) банківську операцію (укладення або переоформлення договору) здійснено з порушенням норм законодавства.
При цьому, застосування пункту 9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI, виходячи з його змісту та мети запровадження, є імперативним та незалежним від обізнаності клієнта відносно введення особливих умов у діяльності банку.
Судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що правочини (транзакції), щодо яких Уповноваженою особою Фонду застосовано наслідки нікчемності, здійснено 08 вересня (укладення договору банківського рахунку) та 17 вересня 2015 року (перерахування коштів з рахунку первинного вкладника на рахунок позивача) у період віднесення ПАТ «Банк «Національні Інвестиції» до категорії проблемних (з 15 вересня 2015 року) та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, заборонено проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. 
Крім того, судом апеляційної інстанції на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що операція з перерахування коштів на рахунок позивача у ПАТ «Банк «Національні Інвестиції», здійснена 17 вересня 2015 року, призвела до збільшення витрат, пов`язаних із виведенням банку з ринку, оскільки до цієї дати на поточному рахунку позивача були відсутні кошти, тобто у розумінні Закону № 4452-VI ОСОБА_1 не була вкладником банку, відтак, у Фонду були відсутні зобов`язання щодо відшкодування коштів за вкладом. У зв`язку із зарахуванням коштів на поточний рахунок позивача у Фонду з`явились відповідні зобов`язання, що зумовило збільшення витрат держави в особі Фонду, пов`язаних з виведенням банку з ринку.
Стосовно дотримання третьої умови застосування пункту 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI для віднесення спірного правочину (транзакції) до нікчемних, зокрема, порушення норм законодавства під час здійснення банківської операції, колегія суддів зазначає наступне. 
Частиною другою статті 56 Закону України «Про Національний банк України» встановлено, що Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» нормативно-правові акти Національного банку України - нормативно-правові акти, що видаються Національним банком України у межах його повноважень на виконання цього та інших законів України.
Частиною четвертою статті 56 Закону України «Про Національний банк України» закріплено, що нормативно-правові акти Національного банку видаються, зокрема, у формі постанов Правління Національного банку.
Відповідно до частини першої статті 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність» у разі, зокрема, здійснення банками ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, до яких належать, у тому числі віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного.
При цьому, проблемному банку забороняється використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки в національній та іноземній валюті. Проведення розрахунків здійснюється виключно через консолідований кореспондентський рахунок у Національному банку України (частина четверта статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).
Таким чином, здійснення ПАТ «Банк «Національні Інвестиції» операцій всупереч встановленим рішенням Правління НБУ обмеженням є порушенням законодавства, зокрема, статей 73, 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», статей 2, 56 Закону України «Про Національний банк України».
Отже, наявні усі три імперативні умови вважати правочин нікчемним на підставі пункту 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI, оскільки: 1) його вчинено (17 вересня 2015 року) у період віднесення банку до категорії проблемних (з 15 вересня 2015 року); 2) вчинення правочину призвело до збільшення витрат, пов`язаних із виведенням банку з ринку, оскільки до цієї дати на поточному рахунку позивача були відсутні кошти, відтак, у Фонду були відсутні зобов`язання щодо їх відшкодування, що у свою чергу є частиною витрат на виведення банку з ринку; 3) правочин здійснено з порушенням норм законодавства, зокрема, статей 73, 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», статей 2, 56 Закону України «Про Національний банк України», які встановлюють заборону використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та визначають обов`язковість рішень Національного банку України, прийнятих у межах його повноважень (у даному випадку не виконано рішення, яким заборонено проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб).
Крім того, колегія суддів Касаційного адміністративного суду враховує, що у справі, що розглядається, на дату укладення договору банківського рахунку (08 вересня 2015 року), здійснення транзакції щодо перерахування коштів на банківський рахунок позивача (17 вересня 2015 року), віднесення ПАТ «Банк «Національні Інвестиції» до категорії проблемних (15 вересня 2015 року) та пізніше до категорії неплатоспроможних (17 вересня 2015 року), початку процедури виведення банку з ринку (02 грудня 2015 року) частина третя статті 38 Закону № 4452-VI була доповнена пунктом 9, який був та залишається чинним протягом всього періоду триваючих спірних правовідносин. При цьому, саме на пункт 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду посилається у повідомлені про нікчемність, як на підставу для визнання договору нікчемним.
У зв`язку з цим, позивач був обізнаний (мав бути обізнаним) про встановлені обмеження у системі гарантування вкладів фізичних осіб, зокрема, повноваження Уповноваженої особи Фонду щодо здійснення заходів забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку, перевірки та виявлення правочинів, що мають ознаки нікчемності з підстав, визначених частиною третьою статті 38 (включаючи пункт 9) Закону № 4452-VI. Тобто, застосування пункту 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI у спірних правовідносинах повністю узгоджується з принципом правової визначеності як складової принципу верховенства права. 
З огляду на вищезазначене, колегія суддів Касаційного адміністративного суду вважає, що у даній справі Уповноваженою особою Фонду доведено наявність підстави, визначеної пунктом 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI, для визнання договору, укладеного 08 вересня 2015 року, та транзакції з перерахування коштів на рахунок позивача, вчиненої 17 вересня 2015 року, нікчемними та відповідно, правомірності застосування вказаної правової норми до спірних правовідносин.
Подібний висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 826/4924/16, від 31 липня 2019 року у справах № 826/1821/16, № 826/1792/16, № 826/1790/16, № 826/3595/16, від 09 вересня 2019 року у справі № 826/2257/16.
Разом з тим, суд зазначає, що цей висновок не узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 810/896/16, від 28 листопада 2018 року у справі № 826/3486/16, від 19 червня 2019 року у справі № 826/1793/16 у подібних правовідносинах.
Так, у зазначених постановах Велика Палата Верховного Суду зробила висновки, що укладення договору банківського вкладу (рахунку) й зарахування на нього коштів відбулись до початку віднесення ПАТ «Банк «Національні інвестиції» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону № 4452-VI. 
Водночас, суд встановив, що правовідносини у цих справах та у справі № 816/378/16 є подібними, оскільки: 1) позивачем у цих справах є фізична особа - вкладник банку, а відповідачем - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Національні інвестиції»; 2) спір виник, зокрема, стосовно визнання правочину, укладеного між позивачем та банком, нікчемним на підставі пункту 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI, та невключення на цій підставі позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; 3) перерахування за договором банківського вкладу у ПАТ «Банк «Національні інвестиції» здійснено у період прийняття рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних, однак до його віднесення до категорії неплатоспроможних; 4) у повідомленні про нікчемність правочину Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Національні інвестиції» посилається на пункт 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI; 5) спірні правовідносини виникли у період після доповнення частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI пунктом 9 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16 липня 2015 року № 629-VIII.
Разом з тим, норми права щодо порядку застосування пункту 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI у подібних спірних правовідносинах визначено по-різному.
Частина четверта статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язує суд передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду у разі відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.
Згідно з частинами першою, четвертою статті 347 Кодексу адміністративного судочинства України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.
З огляду на викладене, є підстави при розгляді цієї справи відступити від правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 810/896/16, від 28 листопада 2018 року у справі № 826/3486/16, від 19 червня 2019 року у справі № 826/1793/16, стосовно порядку застосування пункту 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI до спірних правовідносин.
Керуючись статтями 346, 347 Кодексу адміністративного судочинства України, 

У Х В А Л И В:
Справу № 816/378/16 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» Волощука Ігоря Григоровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                       Я.О. Берназюк
Судді:                                                                                  І.В. Желєзний
                                                                                                      Н.В. Коваленко