ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/737/20 Справа № 210/2084/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року                 Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Куценко Т.Р., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу
       Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», 
на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, - 
ВСТАНОВИЛА: 
У квітні 2019 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання (а.с. 1-3).
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що він протягом періоду з 01.05.2001р. по 31.12.2009 р. перебував у трудових відносинах з відповідачем, а саме працював підземним кріпильником та підземним прохідником в Шахтоуправлінні з підземного видобутку руди (дільниця № 35, шахта «Проходческая») КДГМК «Криворіжсталь», ВАТ «Криворізький гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь», ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», де виконував роботи в підземних умовах, що характеризувались наявністю шкідливих факторів з перевищенням ГДК.
Згідно Санітарно гігієнічної характеристики умов праці вих. №867/4.6-7 від 19.11.2018р., що підготовлена Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області та Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 08.02.2019р., який затверджений Т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, підставою для встановлення в позивача професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: РУ імені Кірова (шахта імені Артема) з 12.10.1999р. по 30.04.2001р., де він працював підземним кріпильником та де також умови праці не були безпечними.
Правонаступником частини РУ ім. Кірова, до якого входила шахта ім. Артема, є ПАТ «АрселорМіталл Кривий Ріг», оскільки згідно з п.п. 1.1. -2.2 наказу Державного комітету Промислової політики України № 165 від 19.04.2001р. «Про подальшу реструктуризацію РУ «ім. Кірова»» майно державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова», зокрема, шахта ім. Артема, на якій позивач працював, було передане на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь».
Після передачі вказаної шахти до підприємства-Відповідача, позивача було звільнено за переводом до Відповідача (запис № 28 в моїй трудовій книжці), отже саме Відповідач повинен відповідати за шкоду заподіяну його здоров`ю під час роботи на шахті ім. Артема.
Слід зазначити, що як вбачається з тексту Санітарно гігієнічної характеристики умов праці вих. №867/4.6-7 від 19.11.2018 підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, на робочих місцях позивача на підприємстві Відповідача було допущено перевищення ГДК за такими шкідливими виробничими факторами: 1) підземний кріпильник (період роботи з 12.10.1999р. по 30.04.2001р.): пил з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10-70% в повітрі робочої зони в 1,15 рази перевищує ГДК; шум (нормативне значення – 80 дБА, фактичне – 86дБА); показники важкості праці: (зокрема, маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну: нормативне значення – 30 кг; фактично -80кг); 2) підземний кріпильник (період роботи з 01.05.2001р. по 17.11.2003р.): показники мікроклімату (зокрема, відносна вологість фактично – 93% при нормі 30-80%); шум (фактично – 106дБА, норма-80дБА); показники важкості праці (зокрема, при регіональному навантаженні (з переважною участю м`язів рук та плечового суглобу): фактично – 56,1 кг, норма – 45 кг.); 3) підземний прохідник (за період роботи 17.11.2003р. по 31.12.2009р.): пил з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10-70% в повітрі робочої зони в 3,8 рази перевищує ГДК; вібрація локальна, непостійна (фактично – 113дБ, при нормі -112дБ); показники важкості праці (зокрема, при регіональному навантаженні (з переважною участю м`язів рук та плечового суглобу): фактично – 56,1 кг, норма – 45 кг.).
Зазначає, що він отримав такі професійні захворювання: - радикулопатія попереково-крижова L5, S1 білатеральна з вираженими стаико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинними синдромами, нейродистрофією у вигляді деформуючого остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня). М54.1; - вегетитивно-сенсорна полінейропатія рук помірно виражена з периферичним ангіодистонічним синдромом, частими акроангвоспазмами та трофічними порушеннями на кистях, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозами ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня).G62.8.
Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 08.02.2019р., затвердженим Т.в.о. начальника Головного управління Держпраці Дніпропетровської області, встановлено, що професійні захворювання в мене виникли внаслідок того, що під час роботи на підприємстві Відповідача, він підпадав під вплив підвищених концентрацій шкідливих виробничих факторів (п.п. 16-17 Акту).
Отже, вищенаведеним повністю підтверджується, що Відповідач у справі не створив належні та безпечні умови праці на моїх робочих місцях, внаслідок чого позивач отримав професійні захворювання, що призвело до встановлення йому втрати працездатності в значному розмірі, а саме 60 %, та третьої групи інвалідності, у досить молодому віці (50 років), що підтверджую довідками МСЕК серії 12 ААА № 054457 від 25.03.2019р. та серії ААБ № 017146 від 25.03.2019р.
З вини Відповідача позивачеві заподіяна також моральна шкода, що підтверджується, окрім вищенаведених доказів, ще й тим, що внаслідок отриманих професійних захворювань його постійно турбує біль в шийному та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією в плечовий пояс і нижні кінцівки, більше в ліву, що посилюється при рухах та після фізичних навантаженнях, біль та оніміння в кистях, підвищену чутливість їх до холоду, побіління пальців рук, судоми в литкових м`язах та м`язах передпліч, частіше в нічний час, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, утруднену ходу.
У зв`язку з поганим самопочуттям позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, в підтвердження чого надаю копії відповідних медичних виписок.
Також, внаслідок отриманих професійних захворювань, було порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Раніше позивач вів активний спосіб життя: влітку працював на дачі, їздив з друзями на риболовлю та полювання, а тепер такі види відпочинку та діяльності доставляють мені біль та дискомфорт. Зазначає, що йому також приходиться докладати додаткові зусилля для того, щоб виконувати чоловічу роботу вдома та на дачній ділянці, внаслідок чого в нього виникають конфлікти в родині. У віці 50 років позивач залишився без роботи, відчуває себе тягарем для своєї родини, що постійно пригнічує його. Крім того, тривалий процес лікування захворювань, пов`язаних з виробництвом, позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя. Позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані поганим самопочуттям, особливостями лікування та тими незручностями, що існують у сучасних лікарнях.
Внаслідок отриманого ушкодження здоров`я, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на його душевному та фізичному станах, що позбавляє можливості приділяти належну увагу своїй родині. Вважає, що глибина його душевних страждань викликана, окрім вказаного, також безвідповідальною та недобросовісною поведінкою Відповідача по відношенню до нього, оскільки він тривалий час належним чином виконував свої трудові обов`язки, забезпечуючи ціною власного здоров`я безперервну роботу та прибуток підприємства, яке в свою чергу не виконувало свій обов`язок по створенню безпечних умов праці, знехтувало та завдало шкоди його здоров`ю.
На даний час самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає душевного болю та страждань, яке він оцінює в розмірі моральної шкоди в 150 000,00 грн.
Просив суд стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди150 000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб, та понесені ним судові витрати - витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. . 
Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2019 року заявлені позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь  ОСОБА_1 100 000 (сто тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.  Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено /а.с. 133-134, 136-140/.
В апеляційній відповідач Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду, ухваливши нове, яким повністю відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог /а.с. 109-117/.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення не надав належної правової оцінки доводам відповідача про те, що у виникненні у позивача професійного захворювання вплинув і його загальний стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів на інших підприємствах. Зокрема відповідач наголошує на тому, що з 27 років роботи позивача в умовах шкідливих факторів на підприємстві ПАТ «АМКР» позивач пропрацював лише 4 роки, що у відсотковому відношенні дорівнює 14% від загального часу його праці в умовах шкідливих факторів, тобто причиною виникнення у позивача професійного захворювання стала не тільки його професійна діяльність на підприємстві відповідача, а також значним чином вплинула робота на інших підприємствах.
Окрім того, відповідач вказує, що суд не звернув увагу на те, що позивач, укладаючи з відповідачем трудовий договір був повідомлений про умови праці та наявність на робочому місці небезпечних та шкідливих факторів, які ще не усунуто та можливі їх впливи на здоров`я, його права і пільги на компенсації за роботу в таких умовах, однак свідомо приймав запропоновані умови праці і усвідомлював можливість погіршення його здоров`я та його наслідки, а отже відповідач не вчиняв протиправних дій щодо позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням професійного захворювання, а тому не може нести відповідальність у вигляді моральної шкоди з цієї підстави.
Також, апелянт вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості та критеріям статті 23 ЦК України.
Відповідач вказує на те, що суд надав більшу перевагу доказам позивача, проігнорувавши доводи відповідача, що ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення /а.с. 109-117/.
ОСОБА_1  скористався своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України та подав відзив на апеляційну скаргу.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.
Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Матеріалами справи і судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 будучи працівником Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», отримав професійне захворювання.
Відповідно до копії трудової книжки, позивач працював:
01.07.1987-15.11.1987 - підземний машиніст електровоза, РУ ім. Кірова. ВО «Кривбасруда» (4 місяці);
13.02.1990-01.02.1996 - підземний машиніст електровоза, РУ ім. Кірова, ШБУ (6 років);
01.02.1996-29.09.1998 - підземний кріпильник, РУ ім. Кірова, ШБУ (2 роки 7 місяців), звільнений у зв`язку скороченням штату;
27.07.1999-01.10.1999 - підземний кріпильник, ШБУ, Криворізький державний залізорудний комбінат (3 місяці); 
12.10.1999 – 31.12.1999 - підземний кріпильник, шахта ім. Артема (79дня);
01.01.2000-31.03.2000 - підземний кріпильник, шахта ім. Артема, звільнений у зв`язку з закінченням тимчасових робіт (2 місяця);
01.04.2000-30.06.2000 - підземний кріпильник, шахта ім. Артема, звільнений у зв`язку з закінченням тимчасових робіт, (2 місяця), (11.01.2000 РУ ім. Кірова МППУ перейменовано в Дочірнє підприємство «Державне РУ ім. Кірова» ГАК «Укррудпром»;
01.07.2000–30.04.2001- підземний кріпильник шахти ім. Артема, тимчасово до 31.08.2000, 01.09.2000 - переведений на постійну роботу, звільнений по переводу в шахтоуправління попідземному видобутку руди КДГМК «Криворіжсталь»;
01.05.2001 - прийнятий по переводу в ОКСР кріпильником;
01.08.2001 – переведений на шахту «Проходческая», 01.03.2002 – переведений кріпильником на шахта ім. Артема, ІНФОРМАЦІЯ_1 – переведений на шахту «Проходческая», 17.11.2003 – 31.12.2009 - підземний прохідник, ш. «Проходческая», КДГМК «Криворіжсталь», звільнений за власним бажанням, узв`язку з виходом на пенсію;
13.01.2011-31.05.2012 - підземний прохідник, ш. «Степная», трест Шахтопроходка (1 рік 4 місяця);
01.06.2012 - підземний прохідник ТОВ «Криворіжшахтобуд», 31.10.2014 – звільнений по переводу у ПАТ «Євраз Суха Балка», 01.11.2014 – прийнятий у шахто будівельне управління підземним прохідником в порядку переведення з ТОВ «Криворіжшахтобуд», 09.09.2015 – переведено прохідником до шахто-будівельного управління. 11.12.2018 – звільнений за станом здоров`я відповідно до наказу № 237.
Відповідно до Акту санітарно-гігієнічної характеристики умов праці затвердженої Т.в.о. начальника ГУ Держпраці Дніпропетровської обл.. В.Є.Катченко від 19.11.2018 – ОСОБА_1 має 34 роки 6 міс. загального стажу, з них 6 років 5 міс. позивач пропрацював в ПрАТ «Суха Балка», та інших підприємствах. Як вбачається з тексту Санітарно гігієнічної характеристики умов праці вих. №867/4.6-7 від 19.11.2018 підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, на робочих місцях на підприємстві Відповідача, де працював позивач було допущено перевищення ГДК за такими шкідливими виробничими факторами:
1) підземний кріпильник (період роботи з 12.10.1999р. по 30.04.2001р.): пил з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10-70% в повітрі робочої зони в 1,15 рази перевищує ГДК; шум (нормативне значення – 80 дБА, фактичне – 86дБА); показники важкості праці: (зокрема, маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну: нормативне значення – 30 кг; фактично -80кг);
2) підземний кріпильник (період роботи з 01.05.2001р. по 17.11.2003р.): показники мікроклімату (зокрема, відносна вологість фактично – 93% при нормі 30-80%); шум (фактично – 106дБА, норма-80дБА); показники важкості праці (зокрема, при регіональному навантаженні (з переважною участю м`язів рук та плечового суглобу): фактично – 56,1 кг, норма – 45 кг.);
3) підземний прохідник (за період роботи 17.11.2003р. по 31.12.2009р.): пил з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10-70% в повітрі робочої зони в 3,8 рази перевищує ГДК; вібрація локальна, непостійна (фактично – 113дБ, при нормі -112дБ); показники важкості праці (зокрема, при регіональному навантаженні (з переважною участю м`язів рук та плечового суглобу): фактично – 56,1 кг, норма – 45 кг.).
Відповідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання Форми П-4 від 08.02.2019 року затвердженим Т.в.о. начальника Головного управління Держпраці Дніпропетровської області, встановлено, що професійні захворювання в позивача виникли внаслідок того, що під час роботи на підприємстві Відповідача, позивач ОСОБА_1 підпадав під вплив підвищених концентрацій шкідливих виробничих факторів (п.п. 16-17 Акту). Так відповідно вищезазначеного акту та згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 09.01.2019 №44 підставою для встановлення професійних захворювань, також послужив профмаршрут: РУ ім.. Кірова, ВО «Кривбасруда», ШБУ, Криворізький державний залізорудний комбінат», КДГМК «Криворіжсталь», ШУ, ш. «Проходческая», КДГМК «Криворіжсталь», ш. «Степна» та трест «Кривбасшахтопроходка».
Відповідно довідки серія 12 ААА за №0544457 від 25.03.2019 ОСОБА_1 встановлена 3 група інвалідності та 60% втрати профпрацездатності. Відповідно довідки серія 12 ААБ за №017146 від 25.03.2019 позивачу встановлено діагноз: причина інвалідності – професійне захворювання.
Відповідно до форми індивідуальної програми реабілітації інваліда, затвердженої Наказом МОЗ України від 08.10.2007 р. – причина інвалідності ОСОБА_1 – професійне захворювання.
Так, відповідно медичного висновку ДУ «УКРАЇНСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ПРОМИСЛОВОЇ МЕДИЦИНИ» від 09.01.2019 р. за № 44 про наявність (відсутність)професійного захворювання, позивачем отримані такі професійні захворювання:
- радикулопатія попереково-крижова L5, S1 білатеральна з вираженими стаико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинними синдромами, нейродистрофією у вигляді деформуючого остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня). М54.1;
- вегетитивно-сенсорна полінейропатія рук помірно виражена з периферичним ангіодистонічним синдромом, частими акроангвоспазмами та трофічними порушеннями на кистях, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозами ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня).G62.8.
Згідно виписного епікризу №11/7 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період часу з 02.01.2019 року по 11.01.2019 року. Відповідно до епікризу позивача, встановлено діагноз: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 білатеральна з вираженими стаико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинними синдромами, нейродистрофією у вигляді деформуючого остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Вегетитивно-сенсорна полінейропатія рук помірно виражена з периферичним ангіодистонічним синдромом, частими акроангвоспазмами та трофічними порушеннями на кистях, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозами ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня). Захворювання професійні.
Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , керувався нормами статей 153, 173, 237-1 КЗпП України, й виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем, зокрема і під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, і наявності у зв`язку з цим підстав для відшкодування моральної шкоди.
Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, однак не погоджується із визначеним судом розміром моральної шкоди, погоджуючись у цій частині із доводами апеляційної скарги відповідача, з огляду на наступне.
Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Згідно частин 1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
У відповідності зі ст. 237-1 КзпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).
У відповідності зі ст.ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку.
Наведені вище норми закону свідчать про те, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов`язків, спричиняє йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров`я, відчуття болю.
Відповідно до Закону України "Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку, причиною виникнення у позивача професійного захворювання стала його праця, зокрема й на підприємстві відповідача, що підтверджено актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 03 липня 2018 року №17 (а.с.16-19).
З наведених вище підстав, колегія суддів не сприймає доводи відповідача про відсутність вини підприємства відповідача у виникненні професійного захворювання у позивача, а добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку, тому доводи відповідача у цій частині на думку колегії суддів є необґрунтованими.
Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року №1-рп/2004 передбачено: «4.1. Відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо.
Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.
Отже, колегія суддів повністю погоджується із висновком суду першої інстанції, що твердження відповідача про недоведеність позивачем моральних страждань є необґрунтованими.
Між тим, колегія суддів погоджується із доводами апелянта що, визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції не в достатній мірі врахував роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, оскільки не взяв до уваги конкретні обставини справи.
Докази наявні в матеріалах справи свідчать про те, що позивач в умовах шкідливих факторів на підприємстві відповідача пропрацював 6 років 1 місяць, інший більший період часу ОСОБА_1 працював в таких же умовах шкідливих факторів на інших підприємствах, тобто на виникнення у позивача професійного захворювання вплинула його праця не тільки на підприємстві відповідача, а й профмаршрут на інших підприємствах, у зв`язку із чим, колегія суддів вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди в сумі 100 000 грн. є завищеним, таким, що не відповідає засадам розумності виваженості та справедливості.
З огляду на те, що при ухваленні судового рішення, суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, рішення суду на підставі п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає зміні в частині зменшення розміру моральної шкоди.
Визначаючи розмір моральної шкоди, колегія суддів враховує роз`яснення наведені в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, бере до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням, який становить 60%, який встановлено безстроково, відсутність встановлення групи інвалідності, час протягом якого позивач працював у відповідача на посаді пов`язаної з виникненням професійного захворювання, глибину і ступінь його моральних страждань, пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що настали і вважає за доцільне зменшити, визначений судом розмір моральної шкоди з 100 000 грн. до 60 000 грн. 
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що до позову не надано докази на підставі яких стягнення такої суми витрат на правову допомогу є законними та обгрунтованими, колегією суддів вважаються безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду – зміні, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.
керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» – задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2019 року змінити в частині розміру моральної шкоди та зменшити стягнуту моральну шкоду  з 100 000 грн. до 60 000 грн.         

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

Судді:                                                                Е.Л. Демченко         

                                                                       М.О. Макаров