КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 № 33/824/4327/2019                                                              Постанова винесена суддею Жук М.В.
 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
11 грудня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу 
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в                               м. Слов`янськ Донецької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2019 року 
 
в с т а н о в и в:
 
Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.
 
Як встановив суддя місцевого суду в постанові, ОСОБА_1 11 серпня 2019 року приблизно об 11 год. 30 хв., по просп. Героїв Сталінграду, 61 в м. Києві керував транспортним засобом «ЗАЗ Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звужені та не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Оболонського районного суду            м. Києва від 21 жовтня 2019 року скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
За доводами ОСОБА_1 висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються не на доказах, а на припущеннях поліцейських. Стверджує, що від огляду на стан наркотичного сп`яніння він не відмовлявся, оскільки у такому стані не перебував та був впевнений у своїй невинуватості, просив поліцейських надати можливість занести ліки хворій дружині, але поліцейські наполягали на негайному огляду, що він не міг виконати. Такі дії поліцейських розцінює як неправомірні, вважає, що працівники поліції у такий спосіб зафіксували відмову від огляду, яка була пов`язана з об`єктивними причинами.
При цьому звертає увагу на те, що працівники поліції  в порушення вимог ст.ст. 265-2, 266 КУпАП не здійснили тимчасове затримання транспортного засобу, а в матеріалах справи взагалі відсутні (крім суб`єктивної оцінки поліцейського) докази наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння. 
Крім того, посилається на те, що судом не допитувалися свідки, але вони могли б підтвердити, що у нього не було ознак наркотичного сп`яніння та він не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння.
 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на обґрунтування апеляційних вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення,  вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 
284 КУпАП. 
 
            Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
            Порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, та регулюється Інструкцією Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі - Інструкція).
            Відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я утворює об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.  
 
Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень суддею місцевого суду  вимог процесуального закону та неправильного застосування матеріального права при розгляді та прийнятті рішення в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1                         ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 
  
Виходячи зі змісту постанови, суддя місцевого суду заслухав пояснення               ОСОБА_1 , дослідив наявні в справі письмові докази, переглянув відеозапис, та проаналізувавши усі докази, повно і всебічно з`ясував фактичні обставини правопорушення.         Висновок судді в постанові про наявність правових підстав для притягнення                        ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є достатньо вмотивованим, а невиконання ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується даними, які містяться в:
- протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 336888 від 11 серпня 2019 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та, окрім іншого, містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій. Зокрема, в протоколі вказані ознаки наркотичного сп`яніння, які були виявлені поліцейським у ОСОБА_1 та дії водія щодо ухилення від огляду, є вказівка на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);
- письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за змістом яких свідки підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 11 серпня 2019 року від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 2);
- відеозаписі із нагрудної камери поліцейського, з якого слідує, що поліцейські в присутності двох свідків повідомили про виявлені у водія ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, що є підставою для огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, неодноразово пропонували  водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога та роз`яснювали наслідки  відмови від огляду, проте ОСОБА_1 відмовився від огляду (а.с. 4).
Ці докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків,  є належними, допустимими та достовірними, отримані вони у відповідності з процесуальною процедурою, об`єктивно узгоджуються між собою та спростовують пояснення в суді ОСОБА_1 , в яких він заперечував свою вину у вчиненні правопорушення. 
 
Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що він не перебував у стані наркотичного сп`яніння, ознак сп`яніння у нього не було, таких доказів у справі немає, а начебто виявлені у нього поліцейським ознаки наркотичного сп`яніння є лише припущенням, то такі доводи не заслуговують на увагу. 
            Перш за все слід зазначити, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення і він притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
            Як убачається з матеріалів справи, ознаки наркотичного сп`яніння, які були виявлені поліцейським у ОСОБА_1 , докладно описані в протоколі про адміністративне правопорушення (зокрема, зіниці очей звужені та не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), з чим погодилися свідки, підписавши указаний протокол без зауважень, та не оспорювалися ОСОБА_1 під час фіксування працівником поліції його відмови від огляду, що фактично підтверджується відеозаписом та змістом протоколу, в якому ОСОБА_1 лише вказав, що авто залишає на місці зупинки та зобов`язується не керувати транспортним засобом. Разом із цим виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння в розумінні п. 1, 3, 4 розділу І, п. 12 розділу ІІ Інструкції є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
            
Посилання ОСОБА_1 на те, що він не міг негайно виконати вимоги поліцейських щодо огляду на стан сп`яніння та поїхати з ними в лікарню, оскільки  його дружина була хворою і чекала від нього необхідних ліків, про що він повідомляв поліцейським, не можуть бути враховані судом, оскільки в справі відсутні та ОСОБА_1 не надані жодні докази того, що він діяв у стані крайньої необхідності. Разом із цим, дії ОСОБА_1 щодо ухилення від огляду, який згідно з вимогами ст. 266 КУпАП та підзаконних нормативних актів проводиться в закладі охорони здоров`я в присутності поліцейського не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, переконливо свідчать про вчинення ним адміністративного правопорушення.
             
Безпідставними є і доводи ОСОБА_1 про неповноту судового розгляду з посиланням на те, що в суді не допитувалися свідки, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 заявляв клопотання про виклик та допит під час судового розгляду свідків, а відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який є об`єктивним доказом у справі, на якому зафіксовані обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, що відбувалося в присутності двох свідків, доводить відсутність порушення процедури направлення ОСОБА_1 для огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння до закладу охорони здоров`я та дотримання поліцейськими вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
 
Посилання ОСОБА_1 на те, що працівники поліції не здійснили тимчасового затримання транспортного засобу шляхом блокування або доставляння на спеціальний майданчик чи стоянку, не заслуговують на увагу, оскільки за змістом ч. 1                                  ст. 265-2 КУпАП застосування цього заходу забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху, а таких відомостей матеріали провадження не містять.  Водночас підтвердженням відсторонення водія від керування транспортним засобом є його пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема вказівка на зобов`язання протягом доби не керувати автомобілем. 
 
За вказаних обставин вважаю, що висновки судді місцевого суду в постанові від 21 жовтня 2019 року відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на оцінці всіх доказів у справі, отже судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП та відсутні законні підстави для його скасування із закриттям провадження в справі, як про це просить апелянт.
 
Адміністративне стягнення на   ОСОБА_1 акладено виходячи із санкції ч. 1                                                ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
 
Враховуючи наведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду                                        О.П. Павленко