ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження №33/821/9/20 Справа № 707/2421/19 	  	Головуючий по першій інстанції Тептюк Є.П.	
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП  	Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю.В.	

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 р. м. Черкаси

       Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, Прядки В.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 05 листопада 2019 року, якою
        ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , непрацюючого,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-
в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №396642 від 06.10.2019 ОСОБА_1 06.10.2019 о 21 год. 10 хв. в с.Червона Слобода по вул.Пирогова, 7, керував мопедом «Ямаха» з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.  
Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 05 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 384 грн. 20 коп.
Не погодившись із оскаржуваною постановою, захисник ОСОБА_1 – Прядка В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк для оскарження постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 05.11.2019, постанову скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі захисник Прядка В.М. вказує, що із вказаною постановою не погоджується, вважає її необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою однобічне та не повне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи.
Зазначає, що інспектор поліції при складанні протоколу не дотримався процедури огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, склавши протокол з порушенням вимог закону, не запропонувавши ОСОБА_1 проведення огляду на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів, на що судом не було звернуто уваги.
Вважає, що місцевий суд встановив вину ОСОБА_1 на підставі пояснень свідків, зокрема, ОСОБА_3 , які підтверджують відсутність в його діях вини у вчиненому правопорушенні. 
Апелянт вказує, що оскільки працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, то це свідчить про відсутність підстав вважати перебування його в стані алкогольного сп`яніння. 
Одночасно зазначає, що працівниками поліції, як особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст.130 КУпАП, а суд, в свою чергу не дотримався норм КУпАП щодо повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи та дослідження доказів, не звернувши уваги на недостатність доказів, та на порушення інспектором поліції процедури огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння. 
Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Прядки В.М. про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП. 
Як вбачається з матеріалів справи, захисник ОСОБА_1 – Прядка В.М., 19.11.2019, в суді першої інстанції ознайомився з матеріалами справи та 28.11.2019 подав апеляційну скаргу. За таких обставин, вважаю, що апелянтом не пропущений строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст. 254-256 КУпАП.
Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають. 
Незважаючи на позицію захисника ОСОБА_1 . – Прядки В.М. про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №396642 від 06.10.2019, складеного інспектором СРПП №3 Черкаського РВП Мартиновим В.С., про те, що ОСОБА_1 06.10.2019 о 21 год. 10 хв. в с.Червона Слобода по вул.Пирогова, 7, керував мопедом «Ямаха» з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП; 
- пояснень від 06.10.2019, отриманих від ОСОБА_1 , згідно яких, він був зупинений працівниками поліції під час керування мопедом «Хонда», після спілкування з якими, вони запропонували йому прийти медичний огляд в КНП «ЧОНД», на що він відмовився так як немає на це часу;
- пояснень від 06.10.2019, отриманих від ОСОБА_3 , в яких зазначено, що ОСОБА_1 зупинений марно та на її погляд був адекватний і повністю тверезий; 
- пояснень від 06.10.2019, отриманих від ОСОБА_4 , згідно яких, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі відмовився. Одночасно зазначено, що від ОСОБА_1 відчувався різкий запах алкоголю з порожнини рота та була нестійка хода.
Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обгрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності. 
Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі про те, що інспектор поліції при складанні протоколу не дотримався процедури огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, склавши протокол з порушенням вимог закону, не запропонувавши ОСОБА_1 проведення огляду на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів, на що судом не було звернуто уваги, спростовуються матеріалами справи, зокрема, поясненнями свідка ОСОБА_4 , який зазначав, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі відмовився.
Суд критично оцінює доводи апелянта про те, що місцевий суд встановив вину ОСОБА_1 на підставі пояснень свідків, зокрема, ОСОБА_3 , яка підтверджувала відсутність в його діях вини у вчиненому правопорушенні, оскільки процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння здійснюється відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно даної Інструкції, огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими або у закладі охорони здоров`я лікарем даного закладу, тобто, тільки вказані особи є уповноваженими на проведення даного огляду, а викладені в пояснені від 06.10.2019 пояснення свідка ОСОБА_3 лише є її припущеннями. 
Також суд критично оцінює доводи апелянта про те, що оскільки працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, то це свідчить про відсутність підстав вважати перебування його в стані алкогольного сп`яніння, так як дані доводи не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в зв`язку з відмовою особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Крім того, досліджений судом апеляційної інстанції під час розгляду даної справи відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, який знаходиться в матеріалах справи, підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Вважаю, що вина ОСОБА_1 доведена належними доказами, які містяться в матеріалах справи і накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на нього у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33, 34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню та особі правопорушника.        
З огляду на наведене, постанова Черкаського районного суду Черкаської області від 05 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування, як того просить апелянт, - відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, - 

п о с т а н о в и в:

Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 05 листопада 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, – залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба