ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 лютого 2020 року           справа №200/10379/18-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Міронової Г.М., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі позивача Левшина П.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року (повне судове рішення складено 13 грудня 2019 року у м. Слов`янську) у справі № 200/10379/18-а (суддя в І інстанції Хохленков О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,                                                     
                                                          УСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – ГУ ПФУ у Донецькій області) про визнання протиправними дій, які полягають у безпідставному не врахуванні доплати за роботу в нічний час, матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації грошового забезпечення та грошової винагороди особам рядового і начальницького складу під час проведення антитерористичної операції. У зв`язку з чим позивач отримував пенсію у значно нижчих розмірах, ніж повинен був отримувати, та відповідно його пенсія підлягає перерахунку.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з 22 серпня 2015 року є пенсіонером органів внутрішніх справ за вислугою років, перебуває на обліку відповідача. Пенсія йому була призначена відповідно до вимог ст. 12 Закону України № 2262-ХІІ від 9 квітня 1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі – Закон № 2262-ХІІ), що підтверджується пенсійним посвідченням № 2560217351 від 09 лютого 2016 року, виданим Пенсійним фондом України.
Але, при призначенні і нарахуванні йому пенсії у 2015 році в розрахунок не були взяті такі види грошового забезпечення, як доплата за роботу в нічний час, матеріальна допомога на оздоровлення, індексація грошового забезпечення та грошова винагорода особам рядового і начальницького складу під час проведення антитерористичної операції, у зв`язку з чим він отримує пенсію у значно нижчих розмірах, ніж повинен був отримувати, та відповідно його пенсія підлягає перерахунку.
Позивач звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з відповідним позовом про зобов`язання УМВС України надати довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення позивачу та спрямувати їх до ГУ ПФУ в Донецькій області для перерахунку йому пенсії.
Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.03.2018 у задоволенні позову було відмовлено.
Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 24.04.2018 рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.03.2018 - скасовано та прийнята нова постанова, якою позовні вимоги позивача були задоволені частково та зобов`язано УМВС України надати довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення позивачу та спрямувати їх до ГУ ПФУ в Донецькій області для перерахунку пенсії позивачу.
08.08.2018 позивачем було подано заяву до ГУ ПФУ в Донецькій області про перерахунок пенсії на підставі довідки від 07.05.2018 № 70 шд/лк, яка була направлена Ліквідаційною комісією УМВС України на Донецькій залізниці відповідно до постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 24.04.2018 по справі № 235/2277/17.
Рішенням № 11 від 13.08.2018 «Про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 » відповідачем було відмовлено в перерахунку пенсії.
Враховуючи наведене та вважаючи таке рішення протиправним, позивач просив суд: 
визнати дії відповідача протиправними щодо прийняття рішення про відмову в перерахунку і виплаті пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 22 серпня 2015 року по 31 грудня 2017 року включно, відповідно до заяви від 08.08.2018, та на підставі довідки від 07.05.2018 №70шд/лк «Про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням), що подаються для призначення (перерахунку) пенсії», яка була направлена Ліквідаційною комісією УМВС України на Донецькій залізниці за рішенням Донецького апеляційного адміністративного суду від 24.04.2018 по справі № 235/2277/17 і отримана ГУ ПФУ в Донецькій області 22.05.2018 (вх.№2974/05), відповідно до ст. 43, ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, п.4 «Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 (далі – Порядок № 45), статті 41 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV) та ч. 2 ст. 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон № 2011-XII);
скасувати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області № 11 від 13.08.2018 «Про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 »;
зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області негайно провести позивачу перерахунок пенсії з 22 серпня 2015 року по 31 грудня 2017 року включно, на підставі довідки від 07.05.2018 №70шд/лк «Про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії», яка була направлена Ліквідаційною комісією УМВС України за рішенням Донецького апеляційного адміністративного суду від 24.04.2018 по справі № 235/2277/17 і отримана ГУ ПФУ в Донецькій області 22.05.2018 (вх.№2974/05), відповідно до ст. 43, ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, п.4 Порядку № 45, статті 41 Закону № 1058-IV та ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ;
зобов`язати здійснити виплату  ОСОБА_1 недоотриманих сум пенсії з 22 серпня 2015 року по 31 грудня 2017 року включно, в сумі: 38 558,40 грн.;
відповідно до ст. 63 Закону 2262-ХІІ; п.4 Порядку № 45, якщо внаслідок перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 зменшується, пенсію позивачу виплачувати в раніше встановленому розмірі;
зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області надати доповнення до списку осіб, пенсії яких підлягають перерахунку з 1 січня 2016 року, відповідно складових грошового забезпечення на час призначення пенсії позивача до органів, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, за формою згідно з додатком 1 до Порядку № 45; до Закону 2262-ХІІ, та Постанови Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 154 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393», на підставі довідки №70 шд/лк від 07.05.2018 «Про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням), що подаються для призначення (перерахунку) відповідно до Закону України від 23 грудня 2015 року № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» (далі - Закон № 900-VIII), ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, Постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі – Постанова № 988); 
встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року позовні вимоги задоволені частково.
Визнано дії ГУ ПФУ в Донецькій області протиправними щодо прийняття рішення про відмову в перерахунку і виплаті пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 22 серпня 2015 року по 31 грудня 2017 року включно, відповідно до заяви від 08.08.2018, та на підставі довідки від 07.05.2018 №70шд/лк «Про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням), що подаються для призначення (перерахунку) пенсії», в частині не зарахування індексації грошового забезпечення.
Скасовано рішення відповідача № 11 від 13.08.2018 «Про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_2 Левшину».
Зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії з 22 серпня 2015 року по 31 грудня 2017 року включно, на підставі довідки від 07.05.2018 №70шд/лк «Про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням), що подаються для призначення (перерахунку) пенсії» з урахуванням індексації грошового забезпечення з урахуванням правової оцінки суду.
В решті позовних вимог - відмовлено.
Позивач не погодився з таким рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати таке рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що місцевим судом проігноровані доводи позивача щодо відсутності в його пенсійній справі значної кількості сторінок, які безпосередньо мають значення для правильного вирішення справи, незгода з відмовою місцевого суду витребувати з Приморського районого суду м. Одеси засвідчену належним чином копію постанови Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у зразковій справі № 200/10379/18-а. Також наголошував на зловживанні ГУ ПФУ в Донецькій області процесуальними правами, порушенням Донецьким окружним адміністративним судом права доступу до правосуддя, та, безпосередньо, наполягав на тому, що задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а провадження в справі – закрити.
В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник відповідача до апеляційного суду не прибув.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що наказом УМВС України на Донецькій залізниці № 153о/с від 31.07.2015 на підставі п. 63 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивач звільнився у спеціальному званні прапорщика міліції, з посади інспектора патрульної групи патрульної служби, підпорядкованому пункту на станції Просяна лінійного відділу на станції Красноармійськ УМВС України на Донецькій залізниці за віком, з правом пенсії (а.с.28).
В зв`язку із звільненням ОСОБА_1 виданий грошовий атестат № 148, довідка про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення; та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ за вих. № 5/3804 від 25.09.2015, а також довідка про прийняття участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітеті та територіальній цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (а.с.37-38).
24.04.2018 Донецьким апеляційним адміністративним судом було прийнято постанову по адміністративній справі № 235/2277/17 за позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Управління МВС України на Донецькій залізниці. Позов був частково задоволений.
Зобов`язано УМВС України на Донецькій залізниці в особі Ліквідаційної комісії УМВС України на Донецькій залізниці виготовити та надати завірену копію ОСОБА_1 , а також направити до ГУ ПФУ в Донецькій області відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення пенсій та отримання пільг військовослужбовцям внутрішніх військ, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, звільненим зі служби, та членам їх сімей згідно додатку 2:
- довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням), що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із зазначенням всіх виплат, які ОСОБА_1 фактично отримував, та на які був нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: премії в сумі 43627,05 грн., надбавки за виконання особливо важливих завдань в сумі 10567,22 грн., доплати за роботу в нічний час в сумі 403,34 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 1760 грн., індексації грошового забезпечення в сумі 1784,25 грн., грошової винагороди особам рядового і начальницького складу під час проведення антитерористичної операції в сумі 42 729,48 грн.
-  довідку про додаткові види грошового забезпечення, що у серпні 2015 року ОСОБА_2 нарахована та виплачена грошова винагорода особам рядового і начальницького складу під час проведення АТО в сумі 8144 грн., а саме: за червень 2015 року в сумі 4072 грн., за липень 2015 року в сумі 4072 грн., на яку був нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Також, суд у цій постанові дійшов висновку що оскільки з доплати за роботу в нічний час, матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації грошового забезпечення та грошової винагороди особам рядового і начальницького складу під час проведення антитерористичної операції, які позивач отримував під час проходження військової служби, здійснювалося нарахування та сплата страхових внесків, тому їх розмір має бути включений до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.
Відповідно до цього рішення суду, була видана довідка №70 шд/лк від 07.05.2018, згідно з якою до складу щомісячних додаткових видів грошового забезпечення на день звільнення позивача (21.08.2015) входили: премія в сумі 43 627,05 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань в сумі 10 567,22 грн., доплата за роботу в нічний час в сумі 403,34 грн., матеріальна допомога на оздоровлення в сумі 1760 грн., індексація грошового забезпечення в сумі 1784,25 грн., грошова винагорода особам рядового і начальницького складу під час проведення антитерористичної операції в сумі 42 729,48 грн., на які було нараховано єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с.41,43).
08.08.2018 позивачем було подано заяву до ГУ ПФУ в Донецькій області про перерахунок пенсії на підставі довідки від № 70 шд/лк від 07.05.2018 (а.с.29).
Рішенням № 11 від 13.08.2018 «Про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років П ОСОБА_3 .Левшину» відповідачем було відмовлено в перерахунку пенсії позивачу (а.с.31).
Відповідно до протоколу за пенсійної справою від 23.11.2016, до розрахунку пенсії відповідачем були взяті наступні види грошового забезпечення:
посадовий оклад – 580,00 грн.
оклад за військове звання – 60,00 грн.
надбавка за вислугу років 40% – 256,00 грн.
середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, у т.ч. надбавка за виконання особливо важливих завдань та премія – 2258,09 грн.
Сума грошового забезпечення для обчислення пенсії склала 3154,09 грн.
Основний розмір пенсії (70% грошового забезпечення) за цим протоколом складав 2207,86 грн. (а.с.68).
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, апеляційний суд виходить з такого.
Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише позивачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Отже, оскільки судове рішення іншими учасниками справи не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.
Що стосується позовних вимог позивача взяти до розрахунку пенсії доплати за роботу в нічний час, матеріальну допомогу, грошову винагороду під час проведення антитерористичної операції.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами другою та третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:
1) посадовий оклад;
2) оклад за військовим званням;
3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;
4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з частиною першою статті 15 Закону № 2011-ХІІ пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.
Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.
Частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року – страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Отже, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.
Що стосується висновків, викладених в постанові Донецького апеляційного адміністративного суду від 24.04.2018 щодо доплати за роботу в нічний час, матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації грошового забезпечення та грошової винагороди особам рядового і начальницького складу під час проведення антитерористичної операції, які позивач отримував під час проходження військової служби, здійснювалося нарахування та сплата страхових внесків, тому їх розмір має бути включений до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії, то суд в цій постанові послався на правову позицію, яка була викладена Верховним Судом України у своїх рішеннях від 10 березня 2015 року у справі № 21-70а15 та від 20 жовтня 2015 року у справі № 21-2942а15.
Але в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі 522/2738/17 суд відступив від правового висновку, викладеного у вищезгаданому рішенні ВСУ від 10.03.2015 у справі № 21-70а15, та виклав нову правову позицію, відповідно до якої при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Твердження позивача, що це судове рішення не набрало законної сили, є помилковим, оскільки відповідно до ч.1 ст.359 КАС України, постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Посилання позивача при цьому на Закон Уураїни «Про доступ до судових рішень» є недоречним, тому що цим законом регулюються правовідносини, щодо забезпечення доступу до судових рішень та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого муду, що матеріальна допомога на оздоровлення, яка виплачується один раз на рік, не повинна враховуватися як складовий елемент грошового забезпечення для обчислення пенсії, тому позовні вимоги про взяття до розрахунку пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог про перерахунок та виплату пенсії з урахуванням доплат за роботу в нічний час.
Постановою № 988 встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.
Згідно із п.п. 3, 5 Постанови № 988 надано право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення: виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу  з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» (далі – Порядок № 260).
Відповідно до п. 3 розділу І Порядку № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з п. 11 розділу ІІ Порядку № 260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22:00 до 06:00. Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції. Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.
З наведеного вбачається, що підставою для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції, в той час як підставою для нарахування доплати за службу в нічний час є довідка встановленої форми, в якій відображено облік фактичного часу несення поліцейськими служби в нічний час.
Таким чином, доплата за роботу в нічний час поліцейському проводиться виключно за відпрацьовані години служби в нічний час, тобто, ця доплата до посадового окладу поліцейського не є постійною, а носить виключно компенсаційний характер.  Отже, ці виплати не є щомісячними і не мають систематичного характеру, їх розмір не є фіксованим, а тому вони не є складовою грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, відтак, не може бути включена в довідку для перерахунку пенсії позивача
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.05.2019 у справі № 639/2222/17 та від 04.06.2019 у справі № 642/2053/17.
Відтак, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про взяття до розрахунку пенсії доплату за роботу в нічний час, місцевий суд прийняв рішення з дотриманням норм як матеріального права так і процесуального права.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині позовних вимог про перерахунок та виплату пенсії з урахуванням грошової винагороди під час проведення антитерористичної операції.
Виплата винагороди за участь в антитерористичній операції та її розмір установлені постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» (далі - Постанова № 24), відповідно до пункту 1 якої така винагорода виплачується в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.
Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень.
На виконання пункту 4 Постанови № 24 Міністерством оборони України видано Наказ від 2 лютого 2015 року № 49, яким затверджено Порядок та умови виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду (далі - Порядок № 49).
Відповідно до пункту 4 Порядку № 49 виплата винагород та додаткових винагород здійснюється військовослужбовцям за місцем проходження служби на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій), керівництва військових формувань та органів державної влади. Командирам (начальникам) військових частин (закладів, установ, організацій) - наказами вищих командирів (начальників, керівників).
Розділом ІІ Порядку № 49 визначено механізм та умови виплати винагороди військовослужбовцям (крім резервістів) за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи в АТО, інших заходах в умовах особливого періоду.
Так, військовослужбовцям (крім резервістів) у період мобілізації (у тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, у період проведення АТО за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою виплачується винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення.
Розмір винагороди визначається, виходячи з розміру посадового окладу (у тому числі посадового окладу за посадою, до тимчасового виконання обов`язків (завдань) за якою допущено військовослужбовця), окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії, та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень.
Винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у пункті 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).
Винагорода виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).
Військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в АТО, у разі одночасного дотримання таких умов:
залучені до проведення АТО;
перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу АТО (крім військовослужбовців військових прокуратур та розвідувальних органів України);
перебувають у районі проведення АТО.
Аналіз наведених Постанови № 24 та Порядку № 49 свідчить про те, що винагорода за участь в антитерористичній операції є додатковою виплатою військовослужбовцям, яких залучено до участі у ній. При цьому, виплата винагороди залежить від певних умов та лише в означений період, а також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні після отриманих у такий період поранень (контузії, травми, каліцтва). Тобто, така виплата не є постійною і не має систематичний характер, а її розмір залежить як від днів участі в антитерористичній операції так і від виконаних завдань, що визначається наказом командира.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з місцевим судом, що винагорода за участь в антитерористичній операції не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, який є складовим елементом грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, відповідно до статті 43 Закону № 2262-ХІІ.
Крім того, аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.04.2019 у справі № 431/703/17 та від 28.03.2019 у справі 431/4088/16.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відтак, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про перерахунок та виплату пенсії з урахуванням грошової винагороди під час проведення антитерористичної операції, місцевий суд прийняв рішення з дотриманням норм як матеріального права так і процесуального права.

Також позивачем було заявлено вимогу про зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області негайно провести позивачу перерахунок пенсії з 22 серпня 2015 року по 31 грудня 2017 року включно на підставі довідки від 07.05.2018 №70шд/лк «Про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії», яка була направлена Ліквідаційною комісією УМВС України за рішенням Донецького апеляційного адміністративного суду від 24.04.2018 по справі № 235/2277/17 і отримана ГУ ПФУ в Донецькій області 22.05.2018 (вх.№2974/05), відповідно до ст. 43, ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, п.4 Порядку № 45, статті 41 Закону № 1058-IV та ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ.
Задовольняючи частково такі позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку, що з метою належного та ефективного захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії з 22 серпня 2015 року по 31 грудня 2017 року включно, на підставі довідки від 07.05.2018 №70шд/лк «про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням), що подаються для призначення(перерахунку) пенсії» з урахуванням індексації грошового забезпечення з урахуванням правової оцінки суду.
З такими висновками погоджується колегія суддів, виходячи з такого.
Так, відповідно до ст. 10 Закону № 2262-ХІІ призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.
Згідно зі змісту Рекомендації №R(80) 2 Комітету Міністрів державам - членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснити з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень, те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящих в ієрархії нормативно - правовим актам. Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межи завдань адміністративного судочинства.
Отже призначення і виплата пенсії є дискреційними повноваженнями суб`єкта владних повноважень та втручання суду до управлінських функцій цього суб`єкта виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати доповнення до списку осіб, пенсії яких підлягають перерахунку з 1 січня 2016 року, відносно складових грошового забезпечення на час призначення пенсії позивачеві до органів, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, суд зазначає наступне.
Ці правовідносини регулюються Порядком № 45, згідно з п.1 якого пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.2 Порядку № 45, Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС, Службі судової охорони.
Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
Відповідно до п.3 Порядку № 45, на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.
Кабінет Міністрів України рішення про перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, не приймав.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з наведеними висновками та вважає, що місцевий суд і в цій частині не допустив порушення норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Решта доводів апелянта висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші протии Україн” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Також ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що місцевим судом помилково не зобов`язано відповідача подати у встанволений судом строк звіт про виконання судового рішення, з огляду на поведінку пенсійного органу щодо виконання судових рішень в аналогічних спорах. 
З цього приводу слід зазначити таке.
Відповідно до ч.1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що Управління буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.
Наявність виконавчих проваджень в інших справах не свідчить про протилежне.
За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.
Також, колегія суддів зазначає, що статтею 382 КАС України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. 
Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 14 травня 2018 року у справі № 820/4283/17 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 74002808).
Суд вважає, що в даному випадку позивачем не надано доказів, які б свідчили про не виконання відповідачем судових рішень в аналогічних правовідносинах.
Тому, в задоволенні апеляційної скарги в цій частині слід відмовити.

Плата за картридж позивачем складає 587,00 грн. та підтверджується відповідною квитанцією (а.с.178). Але суд цей доказ не приймає до уваги, тому що картридж розрахований на розпечатування 1500-2500 копій паперових документів. Позивач не навів доказів розпечатування ним такої кількості документів. Більш того, зазначені витрати взагалі не передбачено для відшкодування чинним законодавством. Крім того, більшість вимог позивача місцевим судом залишена без задоволення, з чим погоджується і апеляційний суд, що свідчить про відсутність обгрунтованості для відшкодування подібних витрат.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.
Отже, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд прийняв рішення з дотриманням як матеріального так і процесуального права, а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, щодо закриття провадження в справі не є обгрунтованими, оскільки відсутнє судове рішення між тими самими сторонами про той самий предмет спору.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                          ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 200/10379/18-а – залишити без змін.
Повне судове рішення – 05 лютого 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            Т. Г. Гаврищук 
                                                                                                                                            
                                                                                                      Г. М. Міронова