ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.005138 пров. № А/857/235/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Бруновської Н.В., Макарика В.Я., 
при секретарі судового засідання:                     Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у справі №1.380.2019.005138 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним і скасування наказу (головуючий суддя першої інстанції Гулкевич І.З., час ухвалення 12:05 год., місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 02.12.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним і скасування наказу.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2019 року №1158 «Про результати службового розслідування за фактом порушення розпорядку дня капітаном ОСОБА_2 » винесено протиправно, оскільки 03.07.2019 він складав бюджету та фінансову звітність за перше півріччя 2019 року (ІІ квартал), тому був відсутній на шикуванні особового складу. Вважає, що він не самоусувався від виконання вимог розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2018 №2180, такий до нього не доводився та відповідно до наказу Міністерства оборони України від 19.12.2014 №905, вказівки Департаменту фінансів Міністерства оборони від 11.06.2019 №248/4531 (пункт 4) під час складання фінансової та бюджетної звітності посадових осіб фінансово-економічної служби забороняється залучати до виконання завдань, не пов`язаних із функціональними обов`язками. Дана вказівка містить в матеріалах службового розслідування з резолюцією командира військової частини НОМЕР_1 «начальнику фінансово-економічної служби-до керівництва», тобто командиру частини НОМЕР_1 були відомі вимоги наказу Міністерства оборони України та вказівки вищого керівництва, однак таке не врахувалось при накладенні дисциплінарного стягнення. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2019 року №1158 «Про результати службового розслідування за фактом порушення розпорядку дня капітаном ОСОБА_3 ».
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Доводи апелянта зводяться до того, що внутрішній порядок досягається глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов`язків, визначених законами України та військовими статутами Збройних Сил України, неухильним виконанням розпорядку дня (стаття 130 Статуту). Для забезпечення належного внутрішнього порядку у військовій частині, виконання поставлених перед військовою частиною завдань, командир військової частини затверджує розпорядок дня, котрий є обов`язковим для виконання всім особовим складом частини (статті 199, 200 Статуту). Видавши 26 грудня 2018 року Наказ №2180, командир військової частини НОМЕР_1 зобов`язав особовий склад виконувати розпорядок дня частини, в тому числі бути присутнім на розводі особового складу на плацу військової частини. На розводі особового складу ставляться завдання на поточний робочий день, перевіряється наявність особового складу, тому це не вважається залученням особового складу до виконання не притаманних (не передбачених функціональними обов`язками) функцій. Крім того, апелянтом зазначає, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15 липня 2019 року №135 (по стройовій частині) позивач вибував у відрядження до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для здачі бюджетної звітності за перше півріччя з 15 по 18 липня 2019 року, тобто відсутність на розводі особового складу 03 липня 2019 року не може розцінюватися зайнятістю складання бюджетної звітності за перше півріччя 2019 року. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Позивач проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суд без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що капітан ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . З 28 лютого 2015 року на посаді заступника помічника командира з фінансово-економічної роботи-начальника служби.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2019 №1120 командиром військової частини НОМЕР_1 призначено службове розслідування за фактом порушення розпорядку дня капітаном ОСОБА_3 .
Згідно акту службового розслідування встановлено, що на ранковому шикуванні 03.07.2019 було виявлено відсутність тимчасово виконуючого обов`язки помічника командира військової частини НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи-начальника фінансово-економічної служби капітана ОСОБА_1 .
З усних пояснень керівного складу управління військової частини НОМЕР_1 стало відомо, що капітан ОСОБА_1 перебував на території військової частини, проте на ранкове шикування особового складу не прийшов. Командування військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_4 про причини своєї відсутності не попереджав.
З пояснень тимчасово виконуючого обов`язки помічника командира з фінансово-економічної роботи – начальника служби капітана Ю.Дзундзи було встановлено, що 03.07.2019 він перебував на робочому місці та здійснював роботу щодо складання фінансової та бюджетної звітності за військову частину НОМЕР_1 (перше півріччя 2019) та не заперечує факту його відсутності на шикуванні 03.07.2019.
Своїми діями капітан ОСОБА_5 порушив вимоги статей 12,14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та вимоги наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2018 №2180 «Про організацію служби військ і бойового навчання у військовій частині НОМЕР_1 в 2019 році», порушивши розпорядок дня у військовій частині.
На підставі акту службового розслідування, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2019 №1158 «Про результати службового розслідування за фактом порушення розпорядку дня капітаном Ю.Дзундзою», йому оголошеного догану.
Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідачем протиправно винесено наказ від 12.07.2019 року №1158 «Про результати службового розслідування за фактом порушення розпорядку дня капітаном ОСОБА_6 ».
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут), та Законом України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби).
Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Статтею 45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Статтями 83 - 86 Дисциплінарного статуту визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).
Після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Відповідно до абзацу першого пункту 1 Розділу III Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 13.12.2017 за №1503/31371 (далі - Порядок) рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Відповідно до п. 2 розділу І Порядку №608 виконавською дисципліною є належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями функціональних обов`язків (посадових інструкцій), наказів Міністерства оборони України, доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин).
Службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 встановлено предмет службового розслідування. Розслідуванням повинно бути встановлено, зокрема: конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причинний зв`язок між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вину військовослужбовця; причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення.
Згідно з п.1, 8, 11 розділу ІІІ Порядку №608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. До участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.
Пунктом 1 розділу IV Порядку №608 визначено, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані, крім іншого, дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення.
На підставі п.п. 1-4 розділу VI Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.
За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (п. 2 розд. VI Порядку №608).
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що притягненню військовослужбовця до відповідальності повинне передувати проведення службового розслідування, у ході якого встановлюються обставини, зазначені у пункті 3 Розд. ІІ Порядку №608.
Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2019 №1120 командиром військової частини НОМЕР_1 призначено службове розслідування за фактом порушення розпорядку дня капітаном ОСОБА_3 .
Згідно акту службового розслідування встановлено, що на ранковому шикуванні 03.07.2019 було виявлено відсутність тимчасово виконуючого обов`язки помічника командира військової частини НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи-начальника фінансово-економічної служби капітана ОСОБА_1 .
З усних пояснень керівного складу управління військової частини НОМЕР_1 стало відомо, що капітан ОСОБА_1 перебував на території військової частини, проте на ранкове шикування особового складу не прийшов. Командування військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_4 про причини своєї відсутності не попереджав.
Згідно пояснень ОСОБА_1 наданих під час проведення службового розслідування, зазначив, що 03.07.2019 складав бюджетну та фінансову звітності за перше півріччя 2019 року (ІІ квартал), тому був відсутній на шикуванні особового складу. Вважає, що не самоусувався від виконання вимог розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2018 №2180, так як він не доводився до нього та відповідно до наказу Міністерства оборони України від 19.12.2014 №905, вказівки Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 11.06.2019 №248/4531 (пункт 4) під час складання фінансової та бюджетної звітності посадових осіб фінансово-економічної служби забороняється залучати до виконання завдань, не пов`язаних із функціональними обов`язками.
Крім цього, загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року №548-ХІV.
Відповідно до статті 1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України Збройні Сили України - військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності.
Згідно статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Відповідно до статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.
Згідно до статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити – до наступного прямого начальника.
Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Зі змісту оскаржуваного наказу слідує, що дисциплінарне стягнення накладено за те, що 03 липня 2019 року під час здійснення ранкового шикування, передбаченого розпорядком дня було виявлено відсутність у строю тимчасово виконуючого обов`язки помічника командира військової частини НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи-начальника фінансово-економічної служби капітана ОСОБА_1 , про що було подано рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 .
Судом встановлено, що відповідно до наказу Міністерства оборони України від 19.12.2014 року №905 та вказівки Департаменту фінансів МОУ від 11.06.2019 №248/4531 під час складання фінансової та бюджетної звітності забороняється залучати особовий склад фінансової служби до завдань, не пов`язаних із виконанням функціональних обов`язків.
Дана вказівка знаходиться в матеріалах службового розслідування з резолюцією командира військової частини НОМЕР_1 «Начальнику фінансово-економічної служби-до керівництва», однак така не була взята до уваги при застосуванні дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 .
Покликання відповідача, що позивачем порушено вимоги ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України судом не беруться до уваги, оскільки позивач , як посадова особа фінансово-економічної служби виконував свої функціональні обов`язки (складення фінансової та бюджетної звітності ІІ квартал), про що зафіксовано в ході проведення службового розслідування. 
На підставі вищезазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем протиправно винесено наказ від 12.07.2019 року №1158 «Про результати службового розслідування за фактом порушення розпорядку дня капітаном Ю.Дзундою».
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у справі №1.380.2019.005138 – без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	В. Я. Макарик  	
Повне судове рішення складено 21.02.2020р.