ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/632/20 Справа № 202/2830/15-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Марченко Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,
за участю секретаря - Порубай М.Л., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (на теперішній час Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк") та ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (на теперішній час Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк") до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (на теперішній час АТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 22 січня 2008 року між ним та ОСОБА_1 був укладений кредитно-заставний договір № DNL0AE00000163, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 89 411,43 грн для придбання автомобіля з кінцевим терміном повернення 21 січня 2013 року, зобов`язавшись повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строк та у порядку, встановленому договором. Вказував, що відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 10 березня 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 465 651,76 грн., яка складається з: 54 694,14 грн - заборгованості за кредитом; 57 855,99 грн - заборгованості за процентами за користування кредитом; 4169,30 грн - заборгованості з комісії за користування кредитом; 326 520,34 грн - пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, штрафи: 250 грн - фіксована частина та 22 161,99 грн - процента складова.
Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 465 651,76 грн. 
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (на теперішній час АТ КБ "ПриватБанк") заборгованість за кредитно-заставним договором від 22 січня 2008 року № DNL0AE00000163 станом на 10 березня 2015 року у загальному розмірі 118 719,43 грн, з яких: 54 694,14 грн. - заборгованість за кредитом; 57 855,99 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 4 169,30 грн. - заборгованість з комісії; 2 тис. грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2016 року апеляційні скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» (на теперішній час АТ КБ "ПриватБанк"), представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
Постановою Верховного Суду від 26 червня 2019 року касаційні скарги ПАТ КБ «ПриватБанк», представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити частково, рішення суду - скасувати та постановити нове, яким стягнути з   ОСОБА_1  на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" (на теперішній час АТ КБ "ПриватБанк") заборгованість за кредитним договором № DNL0АЕ00000163 від 22.01.2008 року станом на 30.09.2011 р. у розмірі 47080 грн. 24 коп., що складається з заборгованості за кредитом; стягнути з  ОСОБА_1  на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" (на теперішній час АТ КБ "ПриватБанк") судовий збір в розмірі 354 грн. 26 коп.; в іншій частині позову відмовити; з наступних підстав.
Судом встановлено, що 22 січня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитно-заставний договір № DNL0AE00000163, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 89 179,13 грн на придбання автомобіля з процентною ставкою за користування кредитом 15,48% річних з кінцевим терміном погашення 21 січня 2013 року, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов договору. Згідно з пунктом 17.9 зазначеного договору предметом застави є автомобіль Mercedes-Benz Vito, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 
Відповідно до пункту 17.8 кредитно-заставного договору позичальник зобов`язалась сплачувати щомісячний платіж у розмірі 2 253,10 грн для погашення заборгованості за кредитом, винагородою та процентами за користування кредитом. З 01 лютого 2009 року банк відповідно до пункту 6.3.1 договору збільшив відсоткову ставку за кредитом до 27,12%.
Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2011 року у справі № 2-5916 позов ПАТ КБ «ПриватБанк» (на теперішній час АТ КБ "ПриватБанк") задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором від 22 січня 2008 року у розмірі 215 829,51 грн. звернуто стягнення автомобіль Mercedes-Benz Vito, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом продажу вказаного майна ПАТ КБ «ПриватБанк» (на теперішній час АТ КБ "ПриватБанк") з укладанням від імені власника договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» (на теперішній час АТ КБ "ПриватБанк") всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.
Встановлено, що 08 вересня 2014 року на рахунок, призначений для погашення кредиту, надійшли кошти від реалізації заставного майна в розмірі 64 000 грн, з яких 32 тис. грн були направлені банком на погашення тіла кредиту та 32 тис. грн - за зберігання та утримання предмету застави.
Станом на 10 березня 2015 року заборгованість за кредитним договором у повному обсязі не погашена і згідно з наданим ПАТ КБ «ПриватБанк» (на теперішній час АТ КБ "ПриватБанк") розрахунком складає 465 651,76 грн, з яких: 54 694,14 грн - заборгованість за кредитом; 57 855,99 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 4 169,30 грн - заборгованість з комісії; 326 520,34 грн - заборгованість з пені, штрафи: 250 грн (фіксована частина) та 22 161,99 грн (процентна складова). 
З виписок за рахунком та копій квитанцій про сплату кредиту встановлено, що останній платіж за кредитним договором був здійснений відповідачем 27 листопада 2008 року.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на порушення боржником умов кредитного договору у частині повернення кредиту, процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, розмір якої доведено позивачем та не спростовано відповідачем. Позовна давність позивачем не пропущена, оскільки сторонами погоджено її строк 5 років. Крім того, судом зменшено розмір пені з посиланням на те, що її розмір значно перевищує розмір заборгованості. 
Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
У відповідності до положень статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі закінчення строку кредитування або пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року, справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18).
Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) висловлено правову позицію, зміст якої зводиться до того, що за наявності судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав (виконав не у повному обсязі), відсутня підстава для нарахування процентів за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, а права та інтереси кредитодавця у цих правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Яквстановлено судом першої інстанції, заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня у справі № 2-5916/11 задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави на суму 215 829,51 грн, до якої, зокрема, включено заборгованість за кредитом - 86 287,61 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 49 953,06 грн.
Таким чином, суд першої інстанції на вказані вимоги закону уваги не звернув, не врахував, що банк скористався своїм правом на дострокове повернення кредитних коштів, звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення всієї суми заборгованості, змінивши строк дії кредитного договору, після спливу якого право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладання кредитно-заставного договору) визначено, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця.
Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.
Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, банки позбавлені права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
Вирішуючи спір у частині стягнення комісії за кредитно-заставним договором від 22 січня 2008 року, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що кредитору забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі за дії, які банк здійснює на власну користь чи споживач здійснює на користь банку.
Враховуючи вищезазначене та заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2011 року у справі № 2-5916, згідно якого позов ПАТ КБ «ПриватБанк» (на теперішній час АТ КБ "ПриватБанк") задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором від 22 січня 2008 року у розмірі 215 829,51 грн. звернуто стягнення - автомобіль Mercedes-Benz Vito, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колегія суддів дійшла висновку, що наявність вказаного заочного рішення змінило порядок, умови і строк дії кредитного договору. Також, колегія суддів звертає увагу на те, що на час звернення з таким позовом (звернення стягнення на предмет застави) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. 
На виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року АТ КБ "ПриватБанк" надав суду розрахунок заборгованості за договором за кредитним договором № DNL0АЕ00000163 від 22.01.2008 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк"(на теперішній час АТ КБ "ПриватБанк") та ОСОБА_1 , станом на 15.06.2015 р.
Враховуючи вищенаведені обставини та наданий Банком розрахунок заборгованості, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" (на теперішній час АТ КБ "ПриватБанк") заборгованість за кредитним договором № DNL0АЕ00000163 від 22.01.2008 року станом на 30.09.2011 р. у розмірі 47080 грн. 24 коп., що складається з заборгованості за кредитом.
Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності, оскільки Верховний Суд у своїй постанові від 26 червня 2019 року погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності. Таким чином, рішення суду в цій частині набрало законної чинності та колегією суддів не переглядається.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового, яким стягнути з   ОСОБА_1  на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" (на теперішній час АТ КБ "ПриватБанк") заборгованість за кредитним договором № DNL0АЕ00000163 від 22.01.2008 року станом на 30.09.2011 р. у розмірі 47080 грн. 24 коп., що складається з заборгованості за кредитом; стягнути з  ОСОБА_1  на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" (на теперішній час АТ КБ "ПриватБанк") судовий збір в розмірі 354 грн. 26 коп.; в іншій частині позову відмовити.
Водночас, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу судових витрат та стягнути з  ОСОБА_1  на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" (на теперішній час АТ КБ "ПриватБанк") судовий збір у розмірі 354 грн. 26 коп.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (на теперішній час Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк") та ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення  Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2016року - скасувати.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (на теперішній час Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк") заборгованість за кредитним договором № DNL0АЕ00000163 від 22.01.2008 року станом на 30.09.2011 р. у розмірі 47080 грн. 24 коп., що складається з заборгованості за кредитом.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (на теперішній час Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк") судовий збір в розмірі 354 грн. 26 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                                В.С. Городнича

Судді:                                                                        О.П. Варенко

                                                                               О.В. Лаченкова