Ухвала
 
15 січня 2020 року
м. Київ
справа № 751/5646/18
провадження № 61-417ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 10 квітня 2019 року 
та постанову Чернігівського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Чернігівобленерго» (далі - ПАТ «Чернігівобленерго») звернулося до суду з позовом 
до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що 10 лютого 2018 року під час перевірки приладів обліку і оплати за електроенергію за адресою: АДРЕСА_1 , ПАТ «Чернігівобленерго» виявило порушення споживачами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 пунктів 42, 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 
(далі - ПКЕЕН), а саме - використання «штучного нуля», що призвело до споживання не облікованої електричної енергії.
На підставі вищевказаного, ПАТ «Чернігівобленерго» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь товариства компенсацію понесених збитків у розмірі 22 186,75 грн. 
Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 10 квітня 2019 року (у складі судді Овсієнко Ю. К.) позов ПАТ «Чернігівобленерго» задоволено.
Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь 
ПАТ «Чернігівобленерго» заборгованість у розмірі 22 186,75 грн. 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року (у складі колегії суддів: Іванової Г. П., Бечка Є. М., Євстафіїва О. К.) рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 10 квітня 2019 року залишено без змін.
31 грудня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
 ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 10 квітня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду 
від 25 листопада 2019 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і передати справу на новий судовий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Предметом позову у цій даній справі є стягнення заборгованості за спожиту не обліковану електричну енергію, тобто ціна позову становить 22 186,75 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн х 100 = 
192 100 грн).
Як вбачається з резолютивної частини постанови Чернігівського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року, постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином 
(рішення у справі «Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).
Разом з тим, ОСОБА_1 вказує, що дана справа потребує перегляду Верховним Судом на підставі підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Відповідно до підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Однак, доводи про те, касаційна скарга  ОСОБА_1 повинна бути прийнята Верховним Судом з підстав, передбачених підпунктом «в» 
пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, є необґрунтованими. 
Також скаржник зазначає, що суд першої інстанції помилково відніс вказану справу до категорії малозначних, оскільки дана справа є складною, потребує вивчення доказів і формування відповідної правової позиції. 
Однак, вказані доводи не дають підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.
Разом з тим, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України 
суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 10 квітня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                І. М. Фаловська