ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/3172/19                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  03 березня 2020 року                                                                                          м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді                              Оксененка О.М.,
суддів:                                                    Лічевецького І.О.,
                                                         Мельничука В.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в якому просила: зобов`язати відповідача призначити та виплачувати їй пенсію за віком з 18.07.2018 (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації та компенсацією втрати частини доходів. 
Позов обґрунтовано тим, що вона має право на призначення пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак відповідач протиправно відмовив у виплаті пенсії у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації та компенсацією втрати частини доходів.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішенням у справі №620/487/19 від 17.07.2019 зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.07.2018 про призначення пенсії за віком.
Так, оскільки ОСОБА_1 при віці 62 роки має страховий стаж понад 21 рік, тому остання досягла необхідних умов для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У відзиві на апеляційну скаргу зазначено, що позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за призначенням пенсії, оскільки остання не подала до управління пенсійного фонду відповідний пакет документів, що підтверджує її стаж (оригінал або завірену уповноваженим органом копію трудової книжки), тому відповідач не має підстав для призначення пенсії.
Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 26.03.1996 ОСОБА_1 виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль.
З метою призначення пенсії за віком позивач через свого представника 18.07.2018 звернулася до Пенсійного фонду України з заявою з додатками, завіреними у встановленому порядку, в якій просила Пенсійний Фонд визначити уповноважений територіальний орган, що має розглянути заяву по суті та направити її за належністю.
Листами від 13.08.2018 № 19424/02, від 06.12.2018 № 29092/02 територіальним органом Пенсійного фонду України відмовлено позивачу у прийнятті заяви про призначення пенсії за віком, оскільки позивачем не надано оригіналу паспорта або іншого документу, що засвідчує особу, місце її проживання (реєстрації) в Україні.
Не погоджуючись з вказаними рішення пенсійного фонду, ОСОБА_1 звернулась до суду з відповідним позовом.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019 у справі №620/487/19 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано неправомірною бездіяльність Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо не розгляду заяв ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком, зобов`язано Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 липня 2018 року про призначення пенсії за віком (а.с. 24-28).
08 серпня 2019 року представником позивача подано до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України вимогу про добровільне виконання вказаного судового рішення (а.с. 21-23).
Рішенням ГУ ПФУ в Чернігівській області (правонаступник Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України) від 30.08.2019 №1969/03-21 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з постійним місцем проживання в Державі Ізраїль (країна, з якою не укладено договору в галузі пенсійного забезпечення) та відсутністю необхідного страхового стажу не менше 15 років, підтвердженим оригіналами документів, в тому числі трудовою книжкою (а.с. 78-83).
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за призначенням пенсії, оскільки вона особисто (або через уповноваженого представника) не надала до ГУПФУ в Чернігівській області необхідний пакет документів, що підтверджує її страховий стаж (оригінал або завірену уповноваженим органом копію трудової книжки), а відтак територіальний орган Пенсійного фонду України не мав підстав для призначення пенсії.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спірні правовідносини урегульовані Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №21).      
Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.
Відповідно до частини першої ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною першою статті 44 Закону №1058-ІV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Згідно з частиною п`ятою статті 45 цього Закону №1058-ІV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Механізм подання та оформлення документів для призначення або перерахунку пенсій регулюється Порядком.
Так, постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до пункту 1.1 Порядку №21 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
Пунктом 2.9 Порядку №21 передбачено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).
За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання (пункт 2.22 Порядку №21).
Згідно із пунктом 2.23 Порядку №21 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.
Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі, якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, подається копія з неї, засвідчена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.
Пунктом 4.2 Порядку №21 визначено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;
4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Згідно з п.4.3 Порядку №21 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.
В аналогічному порядку після визначення Пенсійним фондом України розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, здійснюється перерахунок пенсії у разі відсутності на дату призначення пенсії даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески.
Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
У разі якщо на дату звернення особи за перерахунком пенсії відповідно до частини четвертої статті 42 Закону в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про страховий стаж за двадцять четвертий місяць після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, за бажанням особи перерахунок пенсії проводиться за наявні місяці страхового стажу або після надходження відповідних даних за цей місяць за умови, якщо дані надійшли не пізніше трьох місяців від дня звернення за перерахунком пенсії. У цьому разі днем звернення за перерахунком пенсії є день приймання органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.
Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку, а за наявності підстав, додатково витребувані пенсійним органом документи.
Як свідчать матеріали справи, 18.07.2018 позивач через свого представника звернулася до Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії, разом з копією апостиля, копією посвідчення особи ОСОБА_1 , копією трудової книжки, копією свідоцтва, що засвідчує факт зміни прізвища, копією довідки про укладення шлюбу ОСОБА_1 , копією свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_1 , копією довіреності представників Буніної Т.Д.
Листами від 13.08.2018 № 19424/02, від 06.12.2018 № 29092/02 територіальним органом Пенсійного фонду України відмовлено позивачу у прийнятті заяви про призначення пенсії за віком, оскільки позивачем не надано оригіналу паспорта або іншого документу, що засвідчує особу, місце її проживання (реєстрації) в Україні.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019 у справі №620/487/19 зобов`язано Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 липня 2018 року про призначення пенсії за віком (а.с. 24-28).
На виконання рішення суду, 30.08.2019 пенсійним фондом відмовлено у призначенні пенсії, оскільки позивач має постійне місце проживання в Державі Ізраїль (країна, з якою не укладено договір в галузі пенсійного забезпечення) та у нього відсутній необхідний страховий стаж не менше 15 років, підтверджений оригіналами документів, в тому числі трудовою книжкою (а.с. 78-82).
З матеріалів справи вбачається, що представником позивача надіслано на адресу Чернігівському ОУПФУ лише нотаріально завірену копію трудової книжки ОСОБА_1 , оригінал вказано документу для огляду не надавався.
Окрім того, до загального страхового стажу роботи пенсійним фондом не було враховано позивачу періоди роботи, що складають 20 років 10 місяців 24 дні.
Так, наявна у матеріалах справи довідка від 27.07.2018 №79 Управлінням МВС України в Чернігівській області свідчить про те, що у період з 14.07.1982 по 19.02.1996 позивач працювала у ремонтно-будівельній дільниці при управлінні ВС у Чернігівській області, втім інформація про реорганізацію або правонаступництво відсутня.
Крім того, подані довідки Управлінням МВС України в Чернігівській області від 27.07.2018 №1369-1/124-05-21-2018, від 27.07.2018 №1369/7/124/05/21-2018 та від 27.07.2018 №1369-3/124/05/21-18 про заробітну плату (грошове забезпечення) за 1982-1986 роки, 1987-1991 роки, 1992-1995 роки, також не містять інформацію про реорганізацію або правонаступництво.
Період роботи з 14.12.1976 по 05.07.1982 у Миргородському сільському будівельному комбінаті Пересувна механізована колона №285, який зазначено у трудовій книжці, пенсійним фондом також не було зараховано до загального трудового стажу, оскільки запис про звільнення не завірений печаткою організації.
У той же час, ГУПФУ в Чернігівській області зазначено, що лише період роботи в Чернігівському філіалі проектного інституту «Діпроцивільпромбуд» з 14.08.1974 по 27.11.1975 (1 рік 3 місяці 14 днів) можливо зарахувати до загального страхового стажу з огляду на довідку від 31.07.2018 №15 видану «НДІпроектреконструкція» Чернігівська філія.
Таким чином, пенсійний фонд прийшов до висновку, що загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 2 роки 16 днів, що не дає права на пенсію по віку.
Поряд з цим, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що ОСОБА_1 , як громадянка України, яка виїхала за кордон на постійне місце проживання, має право на призначення пенсії за віком, проте за умови звернення до управління ПФУ з відповідною заявою з дотриманням положень Порядку 22-1, яким врегульовано питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій.
Враховуючи, що позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за призначенням пенсії, оскільки останньою не надано до ГУПФУ в Чернігівській області необхідний пакет документів, що підтверджує її страховий стаж (оригінал або завірену уповноваженим органом копію трудової книжки), тому територіальний орган Пенсійного фонду України не мав підстав для призначення пенсії.
Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №425/1867/16-а (провадження №К/9901/3780/18) і від 06.02.2018 у справі №723/2676/14-а (провадження №К/9901/1543/18), від 21.09.2018 у справі №805/465/18-а (провадження №К/9901/54767/18).
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко 

Судді                                                                          І.О. Лічевецький

                                                                                            В.П. Мельничук