Головуючий у І інстанції  Потабенко Л.В.	
Провадження №  22-ц/824/1969/2020	 	 	 	             Доповідач у 2 інстанції  Матвієнко Ю.О.	

ПОСТАНОВА
Іменем України 
 
 17 лютого 2020 року                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Іванової І.В., Мельника Я.С.,  розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
    В С Т А Н О В И В :
 
     У лютому 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з нього заборгованість за договором в розмірі 11 381 грн. 64 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 4 734 грн. 82 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 1 262 грн. 19 коп., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 4 355 грн. 97 коп. та штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в розмірі 1 028 грн. 66 коп., посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 19.11.2016 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5 656 грн. 28 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,083% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.   
     Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві.
     При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.  
     Позивач свої зобов`язання виконав належним чином, натомість відповідачОСОБА_1  не надававбанку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого за договором утворилась заборгованість в розмірі 11 381 грн. 64 коп., яку і просив стягнути позивач з відповідача на свою користь.
     Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25жовтня2019 року позов задоволено частково.
     Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 19.11.2016 року у розмірі 4 734 грн. 82 коп.
     В іншій частині позову відмовлено.
     Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати на суму 799 грн. 14 коп.
     Не погоджуючись з рішенням судув частині відмовлених позовних вимог, позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду в частині відмови у стягненні з відповідача заборгованості по процентам, комісії та штрафу скасувати та ухвалити в цій частинінове рішення про задоволення цих вимог. В іншій частині рішення суду позивач просив залишити без змін.
     Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
     Оскільки ціна позову в даній справі (11 381 грн. 64 коп.) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
     Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
     Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
     Згідно вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
     Оскільки позивач оскаржив рішення лише в частині відмови у стягненні з відповідача на його користь заборгованості по процентам, комісії та штрафу, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення лише в цій частині.   
     Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 19.11.2016 року (а.с.6) ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5 656 грн. 28 коп. строком на 12 місяців з 19.11.2016 по 30.11.2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 5 656,28 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 1,083 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в Заяві, Умовам та правилам строки.
     Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця Позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 505,20 грн. для погашення заборгованості по Кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат згідно з Умовами та Правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.11.2017 року.
     Згідно з п. 2.2 Генеральної угоди, при порушенні Позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в даній Генеральній угоді, Умовах та Правилах, більше ніж на 31 день, по зобов`язанням, строк яких не наступив, сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за Кредитом, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 1 039,35 грн.
     Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
     У відповідності з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
     Згідно з ч.1 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
     Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Позичальником умови укладеного між ним та банком договору не оспорювалися.    
     З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 не виконував належним чином свої зобов`язання за договором, за яким в результаті цього виникла заборгованість в  розмірі 11 381 грн. 64 коп., яка згідно наявного в справі розрахунку (а.с.4) складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4 734 грн. 82 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 1 262 грн. 19 коп., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 4 355 грн. 97 коп. та штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в розмірі 1 028 грн. 66 коп.
     Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову в частині стягнення процентів, пені та штрафу, суд першої інстанції застосував правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03 липня 2019 року, не звернувши при цьому уваги на те, що у вищевказаній справі, переглянутій Великою Палатою, були інші фактичні обставини, ніж у даній справі. Зокрема, у справі, переглянутій Великою Палатою Верховного Суду, між банком та позичальником не укладалась Генеральна угода, в якій сторони передбачили та погодили такі істотні умови, як строк користування коштами, розмір процентів та обов`язок позичальника сплатити штраф в разі порушення строків виконання зобов`язання.
     Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача процентів та штрафу, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. 
     Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
     Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
     Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
     За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
     За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
     Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
     Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).
     Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
     Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
     Відповідно до ст. 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність" надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків.
     Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання відпозичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
     Таким чином, основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів.
     Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав кредитні кошти, користувався ними та частково погашав заборгованість, отже своїми діями визнав укладення кредитного договору (ч.2 ст. 642 ЦК України) та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на його виконання, зокрема, на погашення заборгованості.
     Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам в розмірі 1 262 грн. 19 коп. за користування кредитними коштами є законною та обґрунтованою, а висновок суду про відмову у її задоволенні є помилковим та порушує норми матеріального права.
     Помилковим є і висновок суду про відмову у стягненні з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 1 028 грн. 66 коп., оскільки можливість його стягнення за порушення строків повернення кредитних коштів передбачена п. 2.2. Генеральної угоди, умови якої є обов`язковими для сторін.
     Таким чином, враховуючи те, що наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення між сторонами договору, а також факт існування за договором заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по сплаті кредиту, помилковим є висновок суду першої інстанції про необґрунтованість вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення із ОСОБА_1  заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 1 262 грн. 19 коп. та штрафу у розмірі 1 028 грн. 66 коп.
     Разом з тим, вимога позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 4 355 грн. 97 коп. обґрунтовано залишена судом без задоволення, виходячи з наступного.
     Зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що за порушення грошового зобов`язання за один і той самий період позивачем відповідачу нараховано як пеню, так і штраф, наслідком чого в разі задоволення цих вимог стане подвійне притягнення відповідача до одного і того ж виду відповідальності.
     Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
     Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
     Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
     За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
     Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідна правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові №6-2003цс15 від 23 жовтня 2015 року.
     Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
     Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.    
     Оскільки судом першої інстанції рішення в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості по процентам та штрафу ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення вищевказаних сум. Рішення суду в іншій частині ухвалене судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підлягає залишенню без змін.
     В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
     Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В :
 
     Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.
 
     Заочне рішення Обухівськогорайонного суду Київської області від 25жовтня2019 року в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам та штрафу - скасувати та ухвалити в цій частинінове рішення.
 
     Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 1 262 грн. 19 коп. та штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в розмірі 1 028 грн. 66 коп.
 
     В іншій частині заочне рішення Обухівськогорайонного суду Київської області від 25жовтня2019 року - залишити без змін.
 
     Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2, ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
 
     Суддя-доповідач:
 
     Судді: