ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року 
м. Київ

Справа №  916/40/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кушнір І.В. - головуючий, Краснов Є.В., Волковицька Н.О.,

За участю  секретаря судового засідання Шпорта О.В. 

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал-Трейдінг" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 (головуючий суддя: Мишкіна М.А., судді: Будішевська Л.О., Богатир К.В.)

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал-Трейдінг"
до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна",
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача -   ОСОБА_1 ,
про визнання договору поставки недійсним,  

За участю представників сторін:
від позивача: Літинський О.П., Глущенко А.М. - адвокати
від відповідача: Тіхов О.С. - адвокат
від третьої особи: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і заперечень
1.1. 03.01.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Квартал-Трейдінг"             (далі - позивач, ТОВ "Квартал-Трейдінг") звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" (далі відповідач, ТОВ "Тедіс Україна"), в якому просило суд визнати недійсним договір поставки №51-ЛВ/18/КК від 11.09.2018 (далі - договір), укладений між сторонами. 
1.2. Позовні вимоги мотивовані тим, що при підписанні (укладанні) договору 11.09.2018 фінансовим директором ТОВ "Квартал-Трейдінг" Ноткіною І . І. було вчинено правочин з порушенням визначених Статутом обмежень. Позивач вважає, що ОСОБА_3 взагалі не мала повноважень щодо підписання оспорюваного позивачем правочину, оскільки зборами учасників ТОВ "Квартал-Трейдінг" не вирішувалось питання щодо уповноваження її на підписання цього договору. Крім того, жодних дій щодо схвалення правочину, який був вчинений ОСОБА_3 , від імені позивача органами ТОВ "Квартал-Трейдінг" не здійснювалось.
1.3. 15.02.2019 ТОВ "Квартал-Трейдінг" подало до Господарському суду Одеської області уточнену позовну заяву (уточнена позовна заява надійшла до суду також поштою 18.02.2019), в якій позивач уточнив підстави вимог позову. Зокрема, позивач посилається на положення ч.2 ст.44 ЗУ "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", згідно яких рішення про надання згоди на вчинення правочину, якщо вартість майна, і робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства станом на кінець попереднього кварталу, приймаються виключно загальними зборами учасників. Договір поставки укладений на суму 140503803,35 грн., що підтверджується видатковими накладними; згідно балансу ТОВ "Квартал-Трейдінг" станом на кінець попереднього кварталу дати 11.09.2018, сума договору поставки №51-ЛВ/18/КК від 11.09.2018 явно перевищує 50% вартості чистих активів ТОВ "Квартал-Трейдінг". Отже, для укладання Договору поставки виконавчий орган (та/або представник) ТОВ "Квартал-Трейдінг" повинен був отримати згоду загальних зборів учасників ТОВ "Квартал-Трейдінг", що в порушення вищезазначеної імперативної норми закону зроблено не було, таким чином дії фінансового директора ОСОБА_3 не відповідали внутрішній волі позивача. 
1.4. Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив, зазначивши, що на виконання рішення загальних зборів учасників ТОВ "Дарума-Трейдінг" (ТОВ "Квартал-Трейдінг") до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань були внесені відповідні відомості про те, що ОСОБА_3 уповноважена представляти інтереси позивача перед третіми особами без довіреності, водночас позивачем до Реєстру не було внесено відомостей щодо наявності будь-яких відомостей щодо обмежень ОСОБА_3 на представництво інтересів товариства перед третіми особами, як того вимагає чинне законодавство у випадку наявності таких обмежень. 
Стосовно посилань позивача на п. 4.26. Статуту ТОВ "Квартал-Трейдінг", відповідач вважає, що  як зі змісту даного пункту, так і зі Статуту в цілому незрозуміло, що мається на увазі під поняттям "рішення", а тому зробити однозначний висновок про те, що оспорюваний договір відноситься до рішення позивача неможливо, а в сукупності із тим, що Загальними зборами учасників позивача фінансового директора ОСОБА_3 включено до кола осіб, що мають право заключати та підписувати договори, такі посилання на даний пункт Статуту є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу. 
Крім того, позивач робив замовлення на поставки товару, приймав товар, що поставлявся відповідачем, здійснював його подальшу оплату, також підтвердженням схвалення правочину позивачем можна вважати реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за господарськими операціями з поставки тютюнових виробів в рамках виконання договору, тобто мало місце повне саме зі сторони органів ТОВ "Квартал-Трейдінг" подальше схвалення правочину - договору поставки №51-ЛВ/18/КК від 11.09.2018. Про схвалення позивачем оспорюваного договору свідчить лист ТОВ "Квартал-Трейдінг" вих. №13 від 19.12.2018, за змістом якого позивач просить перераховані грошові кошти за договором від 09.10.2018 переведення боргу за договором поставки № 2-ПТ/13/КК від 02.12.2013 в загальній сумі 10500000 грн. вважати платежами за договором поставки №51-ЛВ/18/КК від 11.09.2018. Остання оплата за поставлений товар за оспорюваним договором позивачем була здійснена 08.01.2019 в розмірі 400000грн., тобто вже після подання даної позовної заяви, тому ця обставина підтверджує той факт, що навіть після подання позовної заяви про визнання договору недійсним та звільнення фінансового директора, яка начебто уклала договір з перевищенням повноважень, позивач продовжує виконувати свої обов`язки за договором.
2. Короткий зміст судових рішень
2.1. Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.04.2019 у справі                      № 916/40/19 позов задоволено. 
2.2. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2019  рішення Господарського суду Одеської області від 26.04.2019 у справі №916/40/19 скасовано. У задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
3. Процедура касаційного провадження у Верховному Суді
3.1. 25.10.2019 (згідно реєстраційним номером КГС) Товариством з обмеженою відповідальністю "Квартал-Трейдінг" безпосередньо до Касаційного господарського суду подано касаційну скаргу на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 у справі № 916/40/19. 

3.2. Витягом з протоколу автоматизованого розподілу касаційної скарги між суддями від 25.10.2019 у справі № 916/40/19 визначено колегію суддів у складі:  Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Краснов Є.В., Волковицька Н.О.

3.3. Ухвалою Верховного Суду від 31.10.2019 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал-Трейдінг" про поновлення строку на касаційне оскарження  задоволено, поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Квартал-Трейдінг" строк для подання касаційної скарги на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.09.2019  у справі №916/40/19,  відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та призначено її до розгляду на 27.11.2019, визначено строк для подання відзиву на касаційну скаргу з доказами надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи до 20.11.2019. 

3.4. 19.11.2019 до Касаційного господарського суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" подано відзив на касаційну скаргу.

3.5. У судовому засіданні 27.11.2019 з метою вивчення матеріалів справи судом було оголошено перерву до 12.12.2019, про наступне судове засідання ухвалою Верховного Суду від 27.11.2019 повідомлено учасників справи, які не прибули.

3.6. До початку судового засідання 12.12.2019 до Касаційного господарського суду позивачем подані додаткові пояснення по справі, в яких зазначено, що користуючись правами, наданими п. 3 ч.1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), а також ч. 1 ст. 101 ГПК, ТОВ "Квартал-Трейдінг" було замовлено експертно-наукове правове дослідження законності та обґрунтованості рішення суду, викладеного в постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.09.2019, з таких питань:
1) чи ґрунтуються висновки колегії суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, викладені в постанові від 24.09.2019 у справі №916/40/19 на доказах, які містяться в матеріалах судової справи №916/40/19?
2) чи є об`єктивною оцінка обставин судової справи №916/40/19, викладена в постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 у справі №916/40/19?
3) чи правильно Південно-західним апеляційним господарським судом були застосовані норми матеріального та процесуального законодавства України при ухваленні постанови від 24.09.2019 у справі №916/40/19? 

Також у вказаних додаткових поясненнях позивач просить долучити до матеріалів справи висновок експертно-правового дослідження судового експерта    Бондика В.А. від 03.12.2019. 

Крім того,  у судовому засіданні 12.12.2019 представником позивача заявлено  усне клопотання про заслуховування в судовому засіданні вказаного судового експерта.

3.7. Колегія суддів касаційного суду з приводу заявлених клопотань доходить наступних висновків.

3.8. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 42 ГПК, на яку посилається позивач:
"Учасники справи мають право:
3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб."
Стаття 42 ГПК регулює загальним чином права та обов`язки учасників справи в господарському процесі без врахування специфіки розгляду справи в судах різних інстанцій .

3.9. Стаття 101 ГПК, на яку також посилається позивач, регулює право учасника справи подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

В силу положень ст.73 ГПК висновок експерта є одним з видів доказів. 

Разом з тим, згідно з ч.2 ст.300 ГПК:
"Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Зазначене вже само по собі є підставою для відмови в задоволенні клопотань позивача, як про долучення до матеріалів справи висновку експертно-правового дослідження Бондика В. А. від 03.12.2019, так і про заслуховування в судовому засіданні вказаного судового експерта.

3.10. Крім того, згідно з ч.2 ст.98 ГПК:
"Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Предметом висновку експерта не можуть бути питання права."
Тим більше дана норма, як і чинний ГПК, не передбачає, що предметом висновку експерта може бути законність та обґрунтованість судового рішення, оцінка якого є повноваженням виключно судів вищих інстанцій, порівняно з судом, який прийняв таке рішення.

3.11. Згідно зі  ст. 108 ГПК:
"1. Учасники справи мають право подати до суду висновок експерта у галузі права щодо:
1) застосування аналогії закону, аналогії права;
2) змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування, доктриною у відповідній іноземній державі.
2. Висновок експерта у галузі права не може містити оцінки доказів, вказівок про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яке рішення має бути прийнято за результатами розгляду справи."

Отже дана норма передбачає можливість подання до суду висновку експерта у галузі права лише у чітко визначених випадках, які відсутні у судових рішеннях по даній справі,  і також не передбачає, що предметом висновку саме експерта у галузі права може бути оцінка та переоцінка доказів, тим більше, законність та обґрунтованість судового рішення.

3.12. Наведені процесуальні норми прямо свідчать, що вказаний висновок експертно-правового дослідження, враховуючи предмет його дослідження, також і по суті не може бути прийнятий до уваги касаційним судом і врахований при вирішенні касаційної скарги. 

3.13. У судові засідання 27.11.2019 та 12.12.2019 з`явилися представники позивача та відповідача.  Представники позивача підтримали касаційну скаргу. Представник відповідача виклав заперечення проти касаційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Представник третьої особи у судові засідання не з`явився, хоча вказаний учасник справи про дату, час та місце судових засідань був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

3.14. У судовому засіданні 12.12.2019 представником позивача подана заява про відвід судді Касаційного господарського суду Верховного Суду Краснова Є.В. від розгляду зазначеної касаційної скарги. 

Ухвалою Верховного Суду від 12.12.2019 залишено без розгляду заяву про відвід судді Краснова Є.В., подану ТОВ "Квартал-Трейдінг".

3.15. Також у судовому засіданні 12.12.2019 представником позивача заявлено  усне клопотання про направлення справи на Велику Палату Верховного Суду у зв`язку з наявністю виключної правової проблеми щодо застосування статті 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", яке судом касаційної інстанції відхиляється з підстав, наведених нижче. 

4. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї
4.1. У касаційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал-Трейдінг" (скаржник, позивач) просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.09.2019, залишити в силі рішення Господарського суду Одеської області від 26.04.2019 у справі № 916/40/19.
4.2. Обґрунтовуючи касаційну скаргу скаржник не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідно до Статуту ТОВ "Квартал-Трейдінг" ОСОБА_3, як фінансовий директор, мала повноваження на представництво товариства у спірному правовідношенні. Вказує, що Статутом ТОВ "Квартал-Трейдінг" передбачено колективний виконавчий орган товариства - дирекцію, яка набуває повноважень виконавчого органу за умови спільного затвердження  рішень (угод, договорів, наказів) підписами генерального та фінансового директорів. Відтак, діючи окремо, ані генеральний, ані фінансовий директор повноважень виконавчого органу не набувають.
Також позивач зазначає, що сукупність приписів пунктів 4.24, 4.25, 4.3. Статуту та ч.2 ст. 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" свідчить, що до повноважень фінансового директора не належить прийняття рішення про укладення значного правочину, вартість якого перевищує 50 відсотків вартості активів товариства на час його укладення. 
Скаржник вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази надання загальними зборами учасників ТОВ "Квартал-Трейдінг" згоди на укладення ОСОБА_3 спірного договору поставки, оскільки такої згоди не надавалося, а також докази вчинення саме загальними зборами учасників ТОВ "Квартал-Трейдінг", а не ОСОБА_3 , як фінансовим директором, дій, направлених на виконання спірного договору поставки, а отже, подальше його схвалення.  

На думку ТОВ "Квартал-Трейдінг", є помилковим висновок апеляційного господарського суду, що місцевий суд виходив з того, що вартість спірного договору поставки складає 10 млн.дол.США (гранична сума поставки протягом одного календарного року згідно п.4.1 Договору), не зваживши на те, що при укладенні договору його вартість пов`язувалась із вартістю фактично поставленого товару згідно видаткових накладних.

Позивач вказує, що судом першої інстанції було встановлено дійсний обсяг поставленого товару на підставі наданих позивачем первинних документів з урахуванням обмеження їх максимального обсягу, на підставі чого й зроблено висновок, що оскільки ціна договору, предметом якого є придбання товару, становить більше ніж 50 відсотків вартості чистих активів товариства, відповідно спірний договір віднесено Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" до значного правочину, і рішення про вчинення такого правочину мало прийматися загальними зборами учасників ТОВ "Квартал-Трейдінг".

Разом з тим, як вважає скаржник, суд апеляційної інстанції не врахував та не надав оцінки: висновку експерта № 19-04.09-001 за результатами проведення судово- економічної експертизи щодо розрахунку вартості чистих активів ТОВ "Дарума- Трейдінг" (перейменоване на ТОВ "Квартал-Трейдінг"), видатковим накладним та податковим накладним, що підтверджують вартість фактичного поставленого товару за спірним договором, що формувало ціну договору та його ознаку як значного правочину.

Крім того, ТОВ "Квартал-Трейдінг" не погоджується з висновком апеляційного господарського суду, що фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва (баланс на 30.06.2018р., звіт про фінансові результати на 1 півріччя 2018 року) від 01.07.2018р. ТОВ "Дарума-Трейдінг" (наразі - ТОВ "Квартал-Трейдінг"), на невизначені дані якого послався суд першої інстанції в своєму рішенні, не містить будь-яких показників у кількісному вираженні, відповідні дані в ньому відсутні як такі, а також відсутні докази, що цей фінансовий документ був направлений як фінансова звітність до Центру обробки електронних звітів Держстату України. 

На думку скаржника,  висловлюючи такий висновок, судом не були враховані  спеціальні норми права: ст. 1, ч.3 ст.11, ст.13  Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"  та ч.4 п.2, п. 12 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку подання фінансової звітності", чинних на момент укладення договору, якими передбачено, що суб`єкти малого підприємництва подають виключно річну фінансову звітність, тобто за фінансовими результатами звітного року, і відповідно отримують підтвердження про її подання в електронній формі, з огляду на що, позивач станом на 30.06.2018 не зобов`язаний був в силу закону подавати фінансову звітність за другий квартал 2018 року, тому неможливо надати будь-яке підтвердження з Центру обробки електронних звітів Держстату України про отримання такої фінансової звітності. 
4.3. У відзиві на касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" просить касаційну скаргу на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 залишити без задоволення.
Відповідач вважає, що суд апеляційної інстанції  дійшов обґрунтованих висновків по суті спору з урахуванням всіх обставин справи, правильним застосуванням норм матеріального права.

5. Фактичні обставини, встановлені судами попередніх інстанцій
5.1. 11.09.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Квартал-Трейдінг" (Покупець) укладено договір поставки № 51-ЛВ/18/КК, за умовами п. 1.1 якого Продавець зобов`язується передавати тютюнові вироби або інші групи Товарів (далі по тексту - Товар) у власність Покупця відповідно до його замовлення (замовлень), а Покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар на умовах, зазначених у цьому договорі. Придбаний Покупцем за цим договором товар буде в подальшому реалізовуватися через об`єкти торгівлі Покупця на території України.
Згідно із до п.1.2-1.4 Договору поставки асортимент, кількість, ціна товару визначається сторонами на кожну партію окремо. Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 10.09.2020 року включно, а по відношенню платежів - до повного виконання покупцем своїх зобов`язань по оплаті отриманого товару. Дострокове припинення дії договору можливе з ініціативи будь-якої Сторони шляхом письмового повідомлення за один місяць і за умови повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Відповідно до п.2.1 Договору поставки асортимент, кількість та ціна Товару, що продається згідно з даним договором, вказується у видаткових накладних, які є невід`ємного частиною даного договору.
Поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі замовлення (замовлень) покупця та виходячи з наявності відповідного асортименту товару на складі продавця. Замовлення на партію товару погоджується відповідальними особами сторін (п.3.1 Договору поставки).
Згідно із пунктами 3.7, 3.10, 3.11 Договору поставки Покупець приймає товар у відповідності до вимог законодавства згідно з супровідними документами продавця. Право власності на товар, що постачається, а також ризик його випадкової загибелі та випадкового пошкодження, переходять до покупця з моменту отримання товару та підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної. Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною, підписаною обома сторонами. Після переходу права власності до покупця товар поверненню не підлягає. Покупець зобов`язаний надати продавцю документи, пов`язані з отриманням товару (видаткові накладі, довіреності тощо), які належним чином оформлені.
Відповідно до п.4.1 Договору поставки ціна Товару визначається у відповідності з ціною, вказаною у прайс-листах Продавця, які діють на момент виконання Продавцем замовлення Покупця і вказується у видаткових накладних з урахуванням ПДВ. 
Загальна сума даного договору визначається на підставі фактично поставленого Товару згідно видаткових накладних, але у будь-якому випадку не повинна перевищувати еквівалент 10000000 (десять мільйонів) доларів США в рамках одного календарного року. 
Відповідно до п.4.3 Договору поставки розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця. Проте не виключаються інші способи розрахунків, передбачені чинним законодавством України за погодженням з продавцем.
Відповідно до п.9.2 Договору поставки даний договір може бути доповнено, змінено, уточнено за домовленістю сторін лише шляхом укладення письмової угоди або додатку до даного договору, підписаного уповноваженими представниками сторін.
5.2. Від ТОВ "Квартал-Трейдінг" договір підписаний фінансовим директором                        І.І. Ноткіною, від ТОВ "Тедіс Україна" - тимчасово виконуючим обов`язки генерального директора Д.Б. Донік.
5.3. Сторонами до Договору поставки було укладено додаток № 1 від 11.09.2018 та додаткову угоду від 11.09.2018.
5.4. За ствердженнями позивача, за вказаним договором № 51-ЛВ/18/КК від 11.09.2018 року ТОВ "Тедіс Україна" за період з 11.10.2018 по 16.11.2018 було здійснено поставку товару ТОВ "Квартал-Трейдінг" на загальну суму 140503803,35 грн. (з ПДВ), однак за розрахунком суду із наданих копій видаткових накладних, наявних в матеріалах справи (а.с. 16-250 т.2; а.с. 1-250 т. 3; а.с. 1-39 т. 4) вбачається поставка товару на суму 135963780,66 грн. При цьому відповідачем не оспорено загальну суму поставки товару за спірним договором.
6. Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
6.1. Місцевий господарський суд дійшов висновку, що відповідно до Статуту ТОВ "Квартал-Трейдінг" ОСОБА_3, як фінансовий директор, мала повноваження на представництво товариства у спірному правовідношенні, але не дотрималась додаткових вимог до порядку вчинення значного правочину; належних та допустимих доказів в розумінні приписів ст.ст. 76, 77 ГПК України схвалення загальними зборами учасників ТОВ "Квартал-Трейдінг" спірного правочину в подальшому матеріали справи не містять. 
З матеріалів справи вбачається, що предметом спірного договору поставки              № 51-ЛВ/18/КК від 11.09.2018 є поставка тютюнових виробів та інших груп товарів на загальну суму, що не перевищує еквівалент 10000000 (десять мільйонів) доларів США в рамках одного календарного року. 
Крім того, з наявних копій документів фінансової звітності ТОВ "Квартал-Трейдінг", зокрема балансу товариства станом на кінець попереднього кварталу (30.06.2018 року) до укладання договору, вбачається, що сума поставки за договором   № 51-ЛВ/18/КК від 11.09.2018 року перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства. Оскільки надання згоди на вчинення Договору поставки загальними зборами учасників ТОВ "Квартал-Трейдінг" не приймалося, вказані обставини свідчать про порушення приписів ч.2 ст.44 ЗУ "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" під час укладення спірного договору та наявність підстав для визнання його недійсним.
Також суд відхилив посилання відповідача на прийняття позивачем поставленого товару згідно видаткових накладних та на здійснення позивачем оплати за вказаний товар по спірному договору поставки № 51-ЛВ/18/КК від 11.09.2018, як на доказ схвалення позивачем вказаного договору. Посилання відповідача на те, що Статутом позивача не встановлено відповідний порядок для надання загальними зборами учасників Товариства згоди на вчинення спірного правочину, судом оцінені критично, оскільки відсутність такого порядку не свідчить про відсутність необхідності для отримання такої згоди, наявність якої чітко передбачено нормами ст. 44 ЗУ "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю". 
6.2. Апеляційний господарський суд погодився з висновком суду першої інстанції,  що ОСОБА_3 , як фінансовий директор, мала повноваження на укладення від імені ТОВ "Квартал-Трейдінг" оспорюваного договору поставки. 
Разом з тим,  суд  апеляційної інстанції вказав, що місцевий господарський суд виходив з того, що вартість спірного договору поставки складає 10млн.дол.США (гранична сума поставки протягом одного календарного року згідно п.4.1 Договору), не зваживши на те, що при укладенні договору його вартість не була визначена конкретно та пов`язувалась із вартістю фактично поставленого товару згідно видаткових накладних (тобто не була відома на дату укладення договору).
Крім того, фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва (баланс на 30.06.2018, звіт про фінансові результати на 1 півріччя 2018 року) від 01.07.2018 ТОВ "Дарума-Трейдінг" (наразі - ТОВ "Квартал-Трейдінг") (т.4, а.с.50), на невизначені дані якого послався суд першої інстанції в своєму рішенні, не містить будь-яких показників у кількісному вираженні, відповідні дані в ньому відсутні як такі, а також відсутні докази, що цей фінансовий документ був направлений як фінансова звітність до Центру обробки електронних звітів Держстату України.
Інші документи фінансової звітності ТОВ "Квартал-Трейдінг" не є належними доказами щодо обставини, що має значення для правильного вирішення справи, а саме щодо визначення вартості чистих активів ТОВ "Дарума-Трейдінг" станом на 30.06.2018р. та 50% такої вартості, адже складались за інші періоди та подавалися вже ТОВ "Квартал-Трейдінг" після укладення Договору поставки.
За таких обставин, висновок місцевого господарського суду, що сума поставки за договором від 11.09.2018р. перевищує 50 відсотків вартості чистих активів Товариства ґрунтується на недоведених обставинах, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, оскільки будь-які інші докази, які б відповідали вимогам належності, допустимості та достовірності, в матеріалах справи відсутні.
Похідним від викладеного є також і помилковий висновок суду першої інстанції щодо необхідності схвалення спірного договору Товариством в порядку, встановленому для прийняття рішення про надання згоди на його вчинення, як того вимагає норма ст.46 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".
Як встановлено судом апеляційної інстанції, Статутом ТОВ "Квартал-Трейдінг" не визначено ані критеріїв значного правочину, ані порядку надання згоди на його укладення уповноваженими органами ТОВ, а поданими доказами не підтверджується необхідність надання згоди загальними зборами на укладення договору у зв`язку із перевищенням його вартості 50 відсотків вартості чистих активів Товариства.
Отже висновок місцевого господарського суду, в основу якого покладені лише бездоказові твердження позивача, що ціна договору, предметом якого є придбання товару, становить більше ніж 50 відсотків від вартості чистих активів товариства, відповідно спірний договір віднесено Законом до значного правочину, і рішення про вчинення такого правочину мало прийматися загальними зборами учасників ТОВ "Квартал-Трейдінг", ґрунтується на припущеннях, а не поданих позивачем доказах.

7. Позиція Верховного Суду

7.1. Згідно зі ст.300 Господарського процесуального кодексу України:
"1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
3. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
4. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права."

З урахуванням викладеного, судом не приймаються та не розглядаються доводи скаржника, пов`язані з переоцінкою доказів, визнанням доведеними/ недоведеними або встановленням по новому обставин справи.   

7.2. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України):
"1. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
2. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:
1) договори та інші правочини;
2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;
3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;
4) інші юридичні факти."

Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є обов`язковим для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ст.204 ЦК України:
"1. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним."

Згідно зі ст.215 ЦК України:
"1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається."
"3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин)." 

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України:
"Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення."
Тобто, виходячи з наведених приписів, позивач звертаючись із даним позовом до суду з вимогою про визнання недійсним договору зобов`язаний довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними, на момент його вчинення.
7.3. Відповідно до ч.2 ст.44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" рішення про надання згоди на вчинення правочину, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства станом на кінець попереднього кварталу, приймаються виключно загальними зборами учасників.
Суди першої та апеляційної інстанцій обопільно дійшли вірного висновку, що частина 2 ст.44 Закону є імперативною нормою, яка вказує на необхідність надання згоди загальними зборами у будь-якому випадку, якщо йдеться про вчинення правочину, вартість якого станом на дату вчинення перевищує 50 відсотків вартості чистих активів Товариства станом на кінець попереднього кварталу.
Таким чином, для правильного застосування вказаної норми є встановлення:
1. Який конкретно розмір вартості майна, робіт або послуг був саме на момент вчинення правочину, оскільки згода мала надаватися саме на вчинення правочину і відповідність договору вищевказаній правовій нормі оцінюється саме станом на момент його вчинення. 
2. Який конкретно розмір вартості чистих активів товариства був станом на кінець попереднього кварталу до моменту вчинення правочину.
7.4. Стосовно конкретного розміру вартості майна, робіт або послуг саме на момент вчинення правочину суд касаційної інстанції доходить наступних висновків.

7.5. Згідно з ч.ч.1- 2 ст.207 Цивільного кодексу України:
"1. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
2. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства."

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.639 вказаного кодексу:
"1. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
2. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
3. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами."
Як визначено ч.1 ст.181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами.
7.6. Як встановлено судами попередніх інстанцій, спірний договір поставки                № 51-ЛВ/18/КК було укладено у письмовій формі та у формі єдиного документу 11.09.2018.
В цей же день, а саме 11.09.2018 сторонами до Договору поставки було укладено додаток № 1, додаткову угоду та протокол розбіжностей.
Отже моментом укладення спірного договору є саме 11.09.2018. 
7.7. Як встановили суди з аналізу вказаного договору, згідно з п.1.2 Договору поставки асортимент, кількість, ціна товару визначається сторонами на кожну партію окремо. 
Відповідно до п.2.1 Договору поставки асортимент, кількість та ціна Товару, що продається згідно з даним договором, вказується у видаткових накладних, які є невід`ємного частиною даного договору.
Поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі замовлення (замовлень) покупця та виходячи з наявності відповідного асортименту товару на складі продавця. Замовлення на партію товару погоджується відповідальними особами сторін (п.3.1 Договору поставки).
Відповідно до п.4.1 Договору поставки ціна Товару визначається у відповідності з ціною, вказаною у прайс-листах Продавця, які діють на момент виконання Продавцем замовлення Покупця і вказується у видаткових накладних з урахуванням ПДВ. 
Загальна сума даного договору визначається на підставі фактично поставленого Товару згідно видаткових накладних, але у будь-якому випадку не повинна перевищувати еквівалент 10000000 (десять мільйонів) доларів США в рамках одного календарного року. 
7.8. Крім того, як встановив місцевий суд, за ствердженнями позивача, за вказаним договором № 51-ЛВ/18/КК від 11.09.2018 року ТОВ "Тедіс Україна" за період з 11.10.2018 по 16.11.2018 було здійснено поставку товару ТОВ "Квартал-Трейдінг" на загальну суму 140503803,35 грн. (з ПДВ), однак за розрахунком суду із наданих копій видаткових накладних, наявних в матеріалах справи (а.с. 16-250 т.2; а.с. 1-250 т. 3; а.с. 1-39 т. 4) вбачається поставка товару на суму 135963780,66 грн. При цьому відповідачем не оспорено загальну суму поставки товару за спірним договором.
Отже зазначене свідчить саме 11.10.2018, тобто через місяць після укладення спірного договору, відбулися перші поставки товару по ньому згідно відповідних видаткових накладних.   
7.9. З урахуванням викладеного, колегія суддів касаційного суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що місцевий господарський суд виходив з того, що вартість спірного договору поставки складає 10млн.дол.США (гранична сума поставки протягом одного календарного року згідно п.4.1 Договору), не зваживши на те, що саме при укладенні договору його вартість не була визначена конкретно та пов`язувалась із вартістю фактично поставленого товару згідно видаткових накладних (тобто не була відома саме на дату укладення договору).
При тому, що як свідчать вищевказані пункти договору, досліджені судами попередніх інстанцій, станом саме на момент укладення спірного договору сторони не визначили і конкретні асортимент, кількість та ціну товару. 
7.10. Стосовно конкретного розміру вартості чистих активів товариства станом на кінець попереднього кварталу до моменту вчинення правочину суд касаційної інстанції доходить наступних висновків.
7.11. Суд першої інстанції в цій частині обмежився одним реченням, що з наявних копій документів фінансової звітності ТОВ "Квартал-Трейдінг", зокрема балансу товариства станом на кінець попереднього кварталу (30.06.2018 року) до укладання договору, вбачається, що сума поставки за договором № 51-ЛВ/18/КК від 11.09.2018 перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства.
7.12. В свою чергу суд апеляційної інстанції в цій частині на підставі власної оцінки доказів обґрунтовано прийняв до уваги наступне.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому.
Чисті активи - сума активів за вирахуванням зобов`язань. 
В додатки до уточненої позовної заяви ТОВ "Квартал-Трейдінг" на підтвердження того, що вартість Договору поставки перевищує 50 відсотків вартості чистих активів позивача надано (т.2, а.с.8-14, т.4, а.с.48-54):
- Звіт про рух грошових коштів (за прямим методом) за 2018 рік ТОВ "Квартал-Трейдінг";
- Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2018 рік ТОВ "Квартал-Трейдінг";
- Баланс (Звіт про фінансовий стан) станом на 31.12.2018р. ТОВ "Квартал-Трейдінг";
- фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва (баланс на 30.09.2018р., звіт про фінансові результати за 9 місяців 2018 року) від 01.10.2018р. ТОВ "Квартал-Трейдінг";
- фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва (баланс на 30.06.2018р., звіт про фінансові результати на 1 півріччя 2018 року) від 01.07.2018р. ТОВ "Дарума-Трейдінг" (т.4, а.с.50);
- квитанцію про отримання 23.01.2019р. ДФС України звіту - Ф.1 Баланс ТОВ "Квартал-Трейдінг" за 2018 рік;
- квитанцію про отримання 24.10.2018р. ДФС України звіту - 1-м, 2-м. Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва ТОВ "Квартал-Трейдінг" за 9 місяців, 2018 рік. 
Апеляційний господарський суд зазначив, що при вирішенні питання щодо перевищення вартості договору поставки суми, що перевищує 50% чистих актів ТОВ "Квартал-Трейдінг", дослідженню підлягають результати фінансової діяльності позивача станом на кінець передуючого 11.09.2018 кварталу, тобто за ІІ квартал 2018 року (до 30.06.2018р. включно), коли звітність подавало ще ТОВ "Дарума-Трейдінг", 10.08.2018 перейменоване з ТОВ "Дарума-Трейдінг" на ТОВ "Квартал-Трейдінг", що підтверджується Витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у матеріалах справи та не оспорюється позивачем.
Разом з цим, фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва (баланс на 30.06.2018р., звіт про фінансові результати на 1 півріччя 2018 року) від 01.07.2018р. ТОВ "Дарума-Трейдінг" (наразі - ТОВ "Квартал-Трейдінг") (т.4, а.с.50), на невизначені дані якого послався суд першої інстанції в своєму рішенні, не містить будь-яких показників у кількісному вираженні, відповідні дані в ньому відсутні як такі, а також відсутні докази, що цей фінансовий документ був направлений як фінансова звітність до Центру обробки електронних звітів Держстату України.
Інші документи фінансової звітності ТОВ "Квартал-Трейдінг" не є належними доказами щодо обставини, що має значення для правильного вирішення справи, а саме щодо визначення вартості чистих активів ТОВ "Дарума-Трейдінг" станом на 30.06.2018р. та 50% такої вартості, адже складались за інші періоди та подавалися вже ТОВ "Квартал-Трейдінг" після укладення Договору поставки.
7.13. Зазначене свідчить, що саме апеляційний суд дав ґрунтовну мотивовану оцінку вищевказаним доказам з відповідними висновками.
7.14. За викладених обставин, колегія суддів касаційного суду погоджується з доводами апеляційного суду, що висновок місцевого господарського суду, що сума поставки за договором від 11.09.2018 перевищує 50 відсотків вартості чистих активів Товариства, ґрунтується на недоведених обставинах, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.
7.15. Посилання скаржника, що суд апеляційної інстанції не врахував та не надав оцінки представленому позивачем висновку експерта № 19-04.09-001 за результатами проведення судово-економічної експертизи щодо розрахунку вартості чистих активів ТОВ "Дарума- Трейдінг" (перейменоване на ТОВ "Квартал-Трейдінг"), не спростовує обґрунтованих висновків апеляційного суду про те, що при укладенні договору вартість поставки не була визначена конкретно та пов`язувалась із вартістю фактично поставленого товару згідно видаткових накладних, тобто не була відома саме на дату укладення договору.
Разом з тим, саме з цією вартістю договору мала порівнюватися вартість чистих активів скаржника.
7.16. З урахуванням вищевикладеного, суд касаційної інстанції доходить висновку про необґрунтованість заявленого у судовому засіданні 12.12.2019 представником позивача усного клопотання про направлення справи на Велику Палату Верховного Суду у зв`язку з наявністю виключної правової проблеми щодо застосування статті 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю". 
Так суди першої та апеляційної інстанцій обопільно дійшли вірного висновку, що частина 2 ст.44 Закону є імперативною нормою, яка вказує на необхідність надання згоди загальними зборами у будь-якому випадку, якщо йдеться про вчинення правочину, вартість якого станом на дату вчинення перевищує 50 відсотків вартості чистих активів Товариства станом на кінець попереднього кварталу, що свідчить про відсутність проблеми та розбіжностей між судами саме у правозастосуванні вказаної норми.
Розбіжність між судовими рішеннями полягає саме у визнанні доведеності чи недоведеності позивачем, що саме спірні правовідносини підпадають під дію вказаної норми, через доведеність чи недоведеність ним вищенаведених фактів, який конкретно розмір вартості майна, робіт або послуг був саме на момент вчинення правочину та який конкретно розмір вартості чистих активів товариства був станом на кінець попереднього кварталу до моменту вчинення правочину.
7.17. Також скаржник не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідно до Статуту ТОВ "Квартал-Трейдінг" ОСОБА_3, як фінансовий директор, мала повноваження на представництво товариства у спірному правовідношенні. Вказує, що Статутом ТОВ "Квартал-Трейдінг" передбачено колективний виконавчий орган товариства - дирекцію, яка набуває повноважень виконавчого органу за умови спільного затвердження  рішень (угод, договорів, наказів) підписами генерального та фінансового директорів. Відтак, діючи окремо, ані генеральний, ані фінансовий директор повноважень виконавчого органу не набувають.
7.18. Як встановлено судами попередніх інстанцій з цього приводу, 10.08.2018 відбулись загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАРУМА-ТРЕЙДІНГ", рішення яких оформлені протоколом загальних зборів учасників №10/08/18 від 10.08.2018.
Порядок денний зборів містив, зокрема, пункт 8: Про включення до кола осіб, що мають право представляти Товариство без довіреності, у тому числі заключати договори, тощо. 
Відповідно до протоколу №10/08/18 загальних зборів учасників ТОВ "Дарума-Трейдінг" були прийняті, зокрема, наступні рішення:
- по пункту 8 порядку денного - включити ОСОБА_3 до кола осіб, що мають право представляти ТОВ "Квартал-Трейдінг" без довіреності, в тому числі підписувати договори, тощо. 
Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №1004806962 від 25.12.2018 (сформованого станом на 11.09.2018) (т.1, а.с.29-31) відносно ТОВ "Квартал-Трейдінг", ОСОБА_3 зазначена як особа, яка має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, та наявність будь-яких обмежень щодо представництва від імені юридичної особи або фізичної особи-підприємця у даній виписці відносно ОСОБА_3 не значиться, будь-яких обмежень щодо представництва від імені ТОВ "Квартал-Трейдінг" стосовно ОСОБА_3 , в тому числі щодо необхідності підписувати договори разом із генеральним директором ТОВ "Квартал-Трейдінг", до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивачем станом на дату укладення договору внесено не було. 
Згідно з ч.1 ст.10 ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Відповідно до п.4.24-4.26 Статуту ТОВ "Квартал-Трейдінг" (в редакції, чинній станом на 11.09.2018р.) виконавчим органом Товариства є Дирекція Товариства, яка складається з двох членів - Генеральний директор та Фінансовий директор. Дирекція Товариства діє згідно з чинним законодавством України, цим Статутом вирішує всі питання діяльності Товариства за винятком віднесених до компетенції Загальних зборів учасників. Загальні збори учасників можуть винести рішення про передачу частини повноважень що належать їм, до компетенції Дирекції. Будь-які рішення, що приймаються від імені Товариства, вважаються належним чином підписаними (укладеними, такими, що вступили в силу) при підписанні Генеральним директором та Фінансовим директором разом.
Відповідно до п.4.29. Статуту ТОВ "Квартал-Трейдінг", дирекція (члени дирекції) виконує зокрема такі функції: представляє інтереси Товариства у відносинах з усіма підприємствами, організаціями та громадянами; має право без довіреності виконувати всі дії від імені Товариства, виступає від його імені в державних органах, а також у судових органах, вирішує всі питання фінансово-господарської діяльності Товариства за винятком тих, що належать до виключної компетенції Загальних зборів Товариства; укладає договори, контракти, вчиняє інші правочини, у тому числі зовнішньоекономічні.
З урахуванням наведеного, суди дійшли висновку, що виходячи зі змісту п.4.29 Статуту як Дирекція (у складі двох членів разом), так і кожний з членів Дирекції окремо має право укладати контракти, договори, вчиняти інші правочини, при цьому зміст п.4.26 Статуту не вказує на протилежне, оскільки в ньому йдеться про будь-які рішення, що приймаються від імені Товариства, а не безпосередньо та однозначно про договори, контракти, правочини. На таке тлумачення положень Статуту вказує іменник "рішення" та дієслово "приймається", що не є застосовними в правовому полі по відношенню до договорів (контрактів, правочинів), адже останні укладаються (вчиняються), а не приймаються як рішення.
Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції на підставі власної оцінки вищевказаних доказів, а саме з урахуванням положень п.4.29 Статуту ТОВ "Квартал-Трейдінг" та за умови внесення станом на 11.09.2018 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей, що ОСОБА_3 має право на вчинення від імені Товариства  юридичних дій без довіреності, у тому числі підписувати договори, дійшли до однакового висновку, що ОСОБА_3 як фінансовий директор мала повноваження на одноосібне укладення від імені ТОВ "Квартал-Трейдінг" оспорюваного договору поставки. 
В свою чергу, суд касаційної інстанції, в силу положень наведеної ч.2 ст.300 Господарського процесуального кодексу України, позбавлений права самостійно досліджувати, перевіряти та переоцінювати докази, самостійно встановлювати по новому фактичні обставини справи, певні факти або їх відсутність. 

7.19. Згідно з ч.1 ст.300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи перевіряє виключно правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Обґрунтованих та переконливих доводів щодо неправильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права касаційна скарга не містить.

З урахуванням викладеного колегія суддів  вважає доводи касаційної  скарги необґрунтованими.

8. Висновки Верховного Суду

8.1. Відповідно до п.1 ч.1 ст.308 Господарського процесуального кодексу України: 
"Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:
1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення."

Згідно з ч.1 ст.309 Господарського процесуального кодексу України: 
"Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права."

8.2. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про необхідність залишити касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал-Трейдінг" без задоволення, а постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 у справі № 916/40/19 - без змін.

8.3. У зв`язку  з тим, що  суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України,   Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал-Трейдінг" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 у справі № 916/40/19 залишити без задоволення. 

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 у справі № 916/40/19 залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                            І. Кушнір

Судді                                                                                                         Є. Краснов 

                                                                                                                  Н. Волковицька