Справа № 159/3445/19 	Головуючий у 1 інстанції: Лесик В. О. 	
Провадження № 22-ц/802/120/20  Категорія: 39 	  Доповідач: Данилюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
16 січня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Данилюк В. А.,
суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,
з участю: 
секретаря судового засідання Вергуна Т. С., 
представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» Ільків Соломії Михайлівни, яка бере участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про визнання припиненими зобов`язань за договором поруки за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2019 року,

 
В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про визнання припиненими зобов`язання за договором поруки. Позов мотивовано тим, що 28 листопада 2007 року між ОСОБА_2 та Акціонерним товариством «Індустріально-експертний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», укладено кредитний договір № 183/07/фк, відповідно до якого позичальнику надано кредит в розмірі 239000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,8% на умовах визначених цим Договором. З метою забезпечення виконання кредитного договору між ним, як поручителем, Банком та позичальником ОСОБА_2 було укладено договір поруки до кредитного договору № 183/07/фк від 28.11.2007, а також Додаткову угоду № 1 до Договору поруки до кредитного договору. 31 серпня 2015 року ПАТ «Креді Агріколь Банк» звернувся до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В подальшому судом по даній справі було призначено судову економічну експертизу. Висновком експерта від 29.07.2017 судової економічної експертизи встановлено, що зазначена в кредитному договорі № 183/07/фк від 28.11.2007 процентна ставка 12,80% арифметично збільшена на 1,39% та 1,67 % у звичайні та високосні роки відповідно при застосуванні методу розрахунку «Факт/360». Таким чином, реальна процентна ставка була більшою, ніж зазначена в кредитному договорі, за виконання зобов`язань якого позичальником він поручався відповідно до п.1.2 договору поруки та Додаткової угоди № 1 до договору поруки. Проте, що реальна процентна ставка становила більше 12,8% він дізнався при ознайомленні з даним висновком експерта, а відтак вважає, що порука припинилась 28.07.2008, тобто через рік після підписання договору поруки. За таких обставин посилаючись на норми ст. ст. 252, 553, 554, 559 ЦК України просить позов задовольнити.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2019 року у позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про визнання припиненими зобов`язань за договором поруки відмовлено повністю. Судові витрати залишено за позивачем.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд першої інстанції не перевірив строку дії договору поруки. Вказує, що строк основного зобов`язання в договорі не визначено, а тому порука припинилась 28.07.2008 – через рік після підписання договору поруки. Також зазначає, що збільшення обсягу його відповідальності як поручителя мало місце з 28.11.2007 – з моменту підписання кредитного договору та спірного договору поруки, що вбачається з висновку експерта у пов`язаній справі № 159/4207/15-ц і на момент підписання спірного договору йому не було про це відомо.
Таким чином, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин та на яку посилається позивач, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, тобто підставою для припинення договору поруки є внесення змін до кредитного договору без згоди поручителя і така зміна до кредитного договору призвела до збільшення обсягу відповідальності поручителя. В даному випадку зі змінами, що вносились до кредитного договору позивач погодився шляхом підписання додаткової угоди від 03.04.2009, інші зміни до кредитного договору не вносились. Використання методу «факт/360» для обрахування процентних доходів і витрат є нормативно обґрунтованим і передбаченим п. 2.4 кредитного договору. Вказаний метод був узгоджений сторонами у кредитному договорі та відомий позивачу з дня укладення договору поруки. Також відповідач вказує, що висновок експерта, який доданий позивачем до апеляційної скарги не може бути взятий апеляційним судом до уваги, оскільки він не містить обставин, що мають істотне значення для вирішення спору, та поданий поза межами строків та із порушенням процедури (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). Крім того, позивач в відзиві зазначає, що у кредитному договорі та додатковій угоді до нього визначено термін кредитування, 05.08.2015 у межах шестимісячного строку з моменту направлення вимог про дострокове стягнення на адресу суду було направлено позовну заяву про солідарне стягнення заборгованості в тому числі і з поручителя – позивача у даній справі.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 27.12.2019 справу призначено до розгляду на 15 год. 30 хв. 16 січня 2020 року. 
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 10.01.2020 задоволено клопотання АТ «Креді Агріколь Банк», подане 03.01.2020 (відповідно до відмітки на поштовому конверті), та постановлено судове засідання в даній справі, призначене на 16 січня 2020 року на 15 год. 30 хв., провести у режимі відеоконференції з участю представника АТ «Креді Агріколь Банк» Ільків С. М.
16.01.2020 до суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 про участь його представника адвоката Майорова В. О., який проживає та здійснює свою діяльність у м. Києві, в усіх судових засіданнях у даній справі в режимі відеоконференції та про доручення Оболонському районному суду м. Києва забезпечити проведення судових засідань в режимі відеоконференції.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 16.01.2020 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 відмовлено, оскільки до клопотання додано лише копію договору № 32 від 02.01.2020 про надання правової допомоги, а відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання в суд апеляційної інстанції не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.
Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» адвокат Ільків С. М., яка бере участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу не визнала та просила залишити її без задоволення.
Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши представника відповідача, приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів та не підтвердив жодними належними та допустимими доказами факт порушення прав позивача при укладенні оспорюваного правочину.
Так, судом першої інстанції встановлено, що 28 листопада 2007 року Акціонерне товариство «Індустріально-експертний Банк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 183/07-фк, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 239000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,8% на умовах визначених цим Договором (а.с. 7-10).
З метою забезпечення виконання кредитного договору позичальником було укладено договір поруки до кредитного договору № 183/07-фк від 28 листопада 2007 року з поручителем ОСОБА_1 . Відповідно до договору поруки позивач ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання відповідати солідарно перед Банком за виконання позичальником ОСОБА_2 усіх обов`язків по кредитному договору (а.с. 11).
03 квітня 2009 року між Банком, позичальником ОСОБА_2 та поручителем ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до Договору поруки до кредитного договору № 183/07-фк від 28 листопада 2007 року, відповідно до якої пункт договору поруки викладено у наступній редакції: «1.2. Сторони цього договору встановлюють, що Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед Банком відповідати в повному обсязі по зобов`язання Позичальника, які виникають з умов Кредитного договору № 183/07-фк від 28.11.2017 року, за умовами якого Банк надає позичальнику кредит в розмірі 239000,00 доларів США, а позичальник зобов`язується перед Банком повернути кредитні кошти шляхом місячної сплати суми кредиту (частини кредиту) згідно Графіку погашення заборгованості за Кредитним договором та щомісячної сплати процентів за користування кредитом у розмірі 12,8% річних, а також штраф та пеню, в строки та на умовах, обумовлених Кредитним договором. Строк виконання зобов`язань за Кредитним договором не пізніше 02 квітня 2025 року» (а.с. 12).
Відповідно до п. 3.2 договору поруки до кредитного договору №183/07-фк від 28 листопада 2007 року, поручитель у випадку невиконання, неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому Договору, виплачує в безспірному порядку, Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на дату виникнення зобов`язання Поручителя погасити заборгованість Позичальника за кожний день прострочки від несвоєчасно погашеної суми заборгованості. При цьому, моментом виникнення зобов`язання Поручителя погасити заборгованість Позичальника , рахується день наступний за днем, коли повинен бути погашений кредит (частина Кредиту) та/або відсотковий кредит за Кредитним договором.
У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором та договором поруки, АТ «Креді Агріколь Банк» звертався в суд з позовом про стягнення заборгованості.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2017 первісний позов публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» задоволено частково, ухвалено стягнути на користь публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 183/07-фК від 28.11.2007, що виникла станом на 27.07.2016, в розмірі 200018,66 доларів США, що є еквівалентним сумі 4957514 (чотири мільйони дев`ятсот п`ятдесят сім) грн. 29 коп., і складається з: - 174061,03 долара США простроченої заборгованості, що є еквівалентним сумі 4314147 грн 71 коп., 1485,32 доларів США нарахованих відсотків, що є еквівалентним сумі 36814 грн 04 коп., 24472,31 долари США прострочених відсотків, що є еквівалентним сумі 606552 грн 54 коп, та  4000000 (чотири мільони) грн пені. В решті первісного позову відмовлено.
Постановою Волинського апеляційного суду від 01.08.2019, рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2017 в частині задоволення первісного позову змінено, стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 183/07-фК від 28.11.2007, що виникла за станом на 27.07.2016, в розмірі 197 687,24 (сто дев`яносто сім тисяч шістсот вісімдесят сім доларів США 24 центи), що складається з: 173 556,65 доларів США - заборгованості за кредитом; 24 130,59 доларів США - заборгованості за відсотками по кредиту, а в решті первісного позову відмовлено.
Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
В правовій позиції викладеній в Постанові Верховного Суду від 16.05.2018 в справі № 317/503/16 вказано те, що оскільки є рішення суду, яке набрало законної сили і яким задоволені вимоги кредитора до поручителя, підстав для застосування положень ст. 559 ЦК України не має і вона підставно застосована судом першої інстанції при розгляді даної справи.
Що стосується доводів апеляційної скарги, то суд апеляційної інстанції відхиляє їх з наступних підстав.
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку та поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).
Частинами першою, другою статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Отже, порука – це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).
Згідно п. 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку», що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування».
Отже, єдиним випадком припинення поруки є припинення забезпеченого нею зобов`язання. Збільшення обсягу відповідальності поручителя має наслідком відповідальність поручителя в обсязі, що існував до такої зміни.
Позивач у апеляційній скарзі посилається на ч. 1 ст. 559 ЦК України у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до якої порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, тобто підставою для припинення договору поруки є внесення змін до кредитного договору без згоди поручителя і така зміна до кредитного договору призвела до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Дана редакція не може бути застосована до правовідносин у даній справі на підставі вказаного вище, а крім того, з змінами, що вносились до кредитного договору поручитель погодився шляхом підписання додаткової угоди від 03.04.2009 до договору поруки, інші зміни до кредитного договору не вносились.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на висновок від 29.07.2017 № 2259 експерта за результатами проведення судової економічної експертизи у справі № 159/4207/15-ц, відповідно до якого зазначена в кредитному договорі № 183/07-фК від 28.11.2007 процентна ставка 12,80% арифметично збільшена на 1,39% та 1,67 % у звичайні та високосні роки відповідно при застосуванні методу розрахунку «факт/360» також не можуть бути взятими до уваги, оскільки копію висновку від 29.07.2017 № 2259 додано тільки до апеляційної скарги, а крім того відповідно до п. 1.18 Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України для обрахування процентних доходів і витрат застосовується в тому числі метод «факт/360», який передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно у році 360 днів. Використання вказаного методу передбачено п. 2.4 Кредитного договору і вказаний метод був відомий поручителю з дня укладення договору поруки. Метод нарахування не впливає на розмір відсоткової ставки.
Відповідно до додаткової угоди № 1 від 03.04.2009 до договору поруки до кредитного договору у кредитному договорі № 183/07-фК від 28.11.2007 строк користування кредитом – з 28.11.2007 по 02.04.2025 включно, отже строк виконання основного зобов`язання договором встановлено. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором банком на адресу позичальника та поручителя ОСОБА_1 було скеровано вимоги від 03.04.2015, які отримані позичальником ОСОБА_2 та поручителем ОСОБА_1 16.04.2015, а 05.08.201, тобто у межах шестимісячного строку з моменту направлення вимог про дострокове стягненнч банком на адресу Ковельського міськрайонного суду Волинської області було направлено позовну заяву про солідарне стягнення заборгованості, в тому числі і з ОСОБА_1 (а.с. 40-41, 42, 43-44, 45).
Частиною 1 статті 5 встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).
Зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також про невідповідність висновків суду обставинам справи.
На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2019 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 24 січня 2020 року.

Головуючий                                 

Судді