22-ц/804/657/20 
                                                                                242/6303/19 
                                               
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 року                                                                                                              м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 242/6303/19
Номер провадження 22-ц/804/657/20

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Кочегарової Л.М., Попової С.А.,
секретар - Сидельнікова А.В.
сторони:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця»
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи
апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця»
на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 29  листопада 2019 року, у складі судді Черкова В.Г., повний текст рішення складено 29 листопада 2019 року
у справі за позовом ОСОБА_1 
до Акціонерного товариства «Українська залізниця»
про стягнення заборгованості по заробітній платі,

В с т а н о в и в:

1.    Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

28 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця»), в якому просила стягнути з відповідача на її користь  заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року в розмірі 4302,86 грн, за квітень 2017 року в розмірі 7458,89 грн, за травень 2017 року в розмірі 984,07 грн, за червень 2017 року в розмірі 3847,59 грн, за липень 2017 року в розмірі 7121,86 грн, всього 23715,27 грн,  а також допустити негайне виконання судового рішення в межах місячної суми стягнення (встановленого окладу) в сумі 4189 грн.
Позовна заява мотивована тим, що позивач перебувала у трудових відносинах із відповідачем. 17 липня 2017 року позивач звільнена з ПАТ «Українська залізниця» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату (наказ від 10 липня 2017 року № 7191/ДН-ОС), де працювала техніком у регіональній філії роботодавця, яка не має статусу юридичної особи . На день її звільнення нарахована, але не виплачена заробітна плата, що підтверджується розрахунковими листками-табуляграмами відповідача. Вважає, що відповідач допустив затримку з остаточним розрахунком при звільненні, чим порушив її законні трудові права.  

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 29 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено частково.
Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на  користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за березень 2017 р. в сумі 3421 грн 56 коп., за квітень 2017 р. в сумі 5931 грн. 18 коп., за травень 2017 р. в сумі 782 грн. 52 коп., за червень 2017 р. в сумі 3059  грн. 54 коп., за липень 2017 р. в сумі 5721 грн. 83 коп., а всього 18916 грн. 63 коп. без утримання податків й інших обов`язкових платежів.
Допущено негайне виконання судового рішення в межах місячної суми стягнення в сумі 5931 грн. 18 коп.
В задоволені решти вимог відмовлено.
Стягнуто з АТ «Українська залізниця» судовий збір в доход держави у розмірі 768 грн. 40 коп.

            Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції прийшов до висновку, що суму заборгованості із заробітної плати, яка підлягає стягненню, необхідно визначити без утримання прибуткового податку й інших обов`язкових платежів, оскільки їх  справляння і сплата є відповідно обов`язком роботодавця та працівника. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
28 грудня 2019 року відповідач АТ «Українська залізниця» подало через суд першої інстанції апеляційну скаргу на рішення суду, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість,  неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 14 січня 2020 року відкрито апеляційне провадження. 
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 16 січня 2020 року справу за позовом  ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не прийнято до уваги, що відповідач фактично відсутній за місцем ведення діяльності та розташування офісу, що позбавило його можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов`язків та виконати зобов`язання за трудовим договором. 
Вказує, що суд помилково не застосував Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2 до вимоги про стягнення заробітної плати, який засвідчує факт захоплення 17 березня 2017 року у м. Донецьку адміністративної будівлі Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та відсутність організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності регіональною філією, відсутність доступу до первинних документів для нарахування заробітної плати  працівникам. Початком дії форс-мажорних обставин (обставин непереробної сили) є 20 березня 2017 року. 
Судом не враховано відсутність первинної документації, що мала б відповідати положенням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову діяльність в Україні», що не дає можливості підтвердити інформацію щодо фактичного виконання робіт, що безпосередньо впливає на обов`язковість проведення нарахувань. 
Крім того, судом залишено поза увагою те, що є рішення суду першої та апеляційної інстанцій, що набрали законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Так, позивач ОСОБА_1 вже зверталась до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до АТ «Українська залізниця» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати в розмірі 23715,27 грн. Рішенням цього ж суду від 24 липня 2019 року у справі 242/1168/19, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відзив на апеляційну скаргу позивач до суду не подала.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Українська залізниця».
Згідно розрахунків заробітної плати заборгованість складає: за березень 2017 р. - всього нараховано 4302,86 грн., сума до виплати 3421,56 грн.; за квітень 2017 р. - всього нараховано 7458,89 грн., сума до виплати 5931,18 грн.; за травень 2017 р. - всього нараховано 984,07 грн., сума до виплати 782,52 грн.; за червень 2017 р. - всього нараховано 3847,59 грн., сума до виплати 3059,54 грн.; за липень 2017 р. - всього нараховано 7121,86 грн., сума до виплати 5721,83 грн.

2.    Мотивувальна частина
Позиція Донецького апеляційного суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами  та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як передбачено частиною 1 статті 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 ЦПК України.  

У судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.62-69). 

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги АТ «Українська залізниця», скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі, з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішені по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.
Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Підстави для закриття провадження у справі є вичерпними та визначені статті 255 ЦПК України.
Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.
Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування.
При визначенні підстави позову як елемента його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Зі справи вбачається, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 24 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Українська залізниця», про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги при звільненні, відмовлено (справа № 242/1168/19). Рішення суду набрали законної сили 02 жовтня 2019 року (а.с.73-78).
Зі змісту вказаних судових рішень вбачається, що  27 лютого 2019 року ОСОБА_1 зверталась до суду з позовом до ПАТ «Українська залізниця», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Українська залізниця», про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги при звільненні. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала у трудових відносинах із відповідачем. 17 липня 2017 року звільнена на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату (наказ від 10 липня 2017 року № 7191/ДН-ОС). На день її звільнення нарахована, але не виплачена заробітна плата за березень 2017 року в розмірі 4302,86 грн, за квітень 2017 року в розмірі 7458,89 грн, за травень 2017 року в розмірі 984,07 грн, за червень 2017 року в розмірі 3847,59 грн, за липень 2017 року в розмірі 7121,86 грн., з них 5479,20 грн - вихідна допомога при звільненні у зв`язку із скороченням штату, решта - 1642,66 грн - компенсація за невикористану відпустку. Зазначала, що на час звернення до суду з позовом, суми, що належать позивачу від підприємства, не виплачені. Вважала дії відповідача незаконними, оскільки виплати усіх сум, що належать працівнику, проводяться у день звільнення. Просила суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості із заробітної плати, грошову компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу при звільненні, всього 23715,27 грн.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень питання про відкриття касаційного провадження у справі № 242/1168/19 не вирішувалось (а.с.79). 

Зважаючи на те, що  поданий 29 жовтня 2019 року новий позов ОСОБА_1 у справі, яка переглядається, містить тотожні вимоги про період  та суми заборгованості із заробітної плати, як і в справі № 242/1168/19, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку про єдиний предмет та підстави позову, поданому у спорі між тими самими сторонами  у двох справах. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Таким чином, установивши, що набрали законної сили судові рішення, ухвалені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення суду із закриття провадження у справі. 

Керуючись статтями 367, 368, 374, 377, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.
Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 29 листопада 2019 року скасувати.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати за період з березня 2017 року по липень 2017 року в сумі 23715 гривень 27 копійок, закрити.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складений 31 січня 2020 року.

Судді:      Т.Б.Ткаченко

      Л.М.Кочегарова

      С.А.Попова