УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/10749/19 Головуючий у 1-й інст. Перекупка І. Г. 
Категорія 50 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року 

Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                 Трояновської Г. С., Миніч Т. І.,
за участю секретаря                Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/10749/19 за позовом  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2  про зменшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 08 листопада 2019 року, ухвалене під головуванням судді Перекупки І.Г. в м. Житомирі,
в с т а н о в и в :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом у якому просив зменшити розмір аліментів з 1/4 на 1/14 частини всіх видів його заробітку (доходу) на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються судовим наказом, виданим 11.05.2019 Богунським районним судом м. Житомира. Позовні вимоги мотивував тим, що сторони з 16.09.2008 перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають малолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до судового наказу, виданого Богунським районним судом м. Житомира від 11.05.2019, з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 17.04.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Зазначав, що він є інвалідом ІІІ групи загального захворювання та потребує значних коштів на лікування, має статус постраждалого внаслідок ЧАЕС ІІ категорії та на його утриманні знаходиться матір.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Зменшено розмір стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , визначеного судовим наказом Богунського районного суду м. Житомира від 11.05.2019 з ј частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. В решті вимог відмовлено.
       Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
На обґрунтування доводі апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що позивач працездатного віку, має задовільних стан здоров`я, будь – яких інших належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів не надано. Відтак, у суду не було підстав для задоволення позовних вимог останнього.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню із наступних підстав.
       Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України  під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із наявності підстав щодо неможливості позивачем сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, крім того, аліменти, як відраховуються із заробітної плати останнього, перебільшують прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років.
Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18.09.2019 шлюб між сторонами було розірвано.
Відповідно до судового наказу, виданого Богунським районним судом м. Житомира від 11.05.2019 по справі № 295/5904/19 з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 17.04.2019 та до досягнення дитиною повноліття.
Зазначений судовий наказ є чинним та позивачем у встановленому законом порядку оскаржено не було.
         У ст. 51 Конституції України встановлено, що кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї; що державою однаково охороняється як батьківство, так і материнство.
Сімейне законодавство також містить норми, що імплементують вказані принципи.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України та ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.
        Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
            З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
            При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
     Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.  
Частиною сьомою статті 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
У розумінні статті 81 ЦПК України та наведеної вище норми СК України саме позивач повинен  доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.
Обгрунтовуючи позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 посилався на те, що він є інвалідом третьої групи загального захворювання та на його утриманні знаходиться мати ОСОБА_4 .
Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач офіційно працює та отримує середню заробітну плату на рівні 24 000 грн щомісячно.
Із довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААб № 115931 від 11 січня 2019 року, вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи загального захворювання. 
Під час розгляду справи в суді першої інстанції та в апеляційній інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він отримує заробітну плату в розмірі 24 000 грн щомісячно та пенсію в розмірі 2 000 грн щомісячно
Таким чином, доходи ОСОБА_1 складаються з офіційної заробітної плати та пенсії, які є регулярними. 
Крім квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку до ОСОБА_1 перейшло відповідно до договору про поділ спільного майна від 08 лютого 2019 року, останньому на праві власності також належить квартира АДРЕСА_2 .
Встановлено, що позивач не має на утриманні інших неповнолітніх дітей, крім сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       З матеріалів справи вбачається, що позивач є сином  ОСОБА_4 , остання  має посвідчення учасника  ліквідації  наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії.  Відтак, відповідно до вимог Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ОСОБА_4 має пільги по оплаті комунальних послуг, санаторно-куротного лікування. 
Позивач ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтвердив доводи наведені відповідачем в апеляційній скарзі про те, що розмір пенсії ОСОБА_4 становить 4500 грн щомісячно.
Отже, той факт, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 , 1948 року народження не є підставою для зменшення розміру аліментів 
В апеляційній інстанції ОСОБА_1 не заперечував той факт, що його батько ОСОБА_6 , який є пенсіонером в серпні 2019 року придбав в торгівельній організації автомобіль SUZUKI Vitara 2019 року випуску. На теперішній час він також користується вказаним автомобілем.
Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 використовує аліменти не за призначенням. 
Посилання ОСОБА_1 на те, що він сплачує аліменти на утримання сина, які перебільшують прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, не є правовою підставою для зменшення розміру аліментів в розумінні ст.192 СК України. 
Твердження ОСОБА_1 про те, що при укладенні договору про поділ майна подружжя, 08 лютого 2019 року було вирішено питання, щодо сплати аліментів на утримання сина є безпідставним, оскільки цим договором позивач та відповідач в добровільному порядку поділили між собою квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль SUZUKI, 2017 року випуску.
Позивач на надав, належних та допустимих доказів про те, що він несе витрати на своє лікування, що в силу ст.82 ЦК України є його процесуальним обов`язком.
Крім того, позов пред`явлено до суду вже через два місяці після винесення судового наказу, тобто через незначний період часу, не надавши докази, що саме після видачі судового наказу у позивача змінився майновий стан.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для зменшення розміру аліментів та неспроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання сина у визначеному у судовому наказі від  11 травня 2019 року розмірі є неналежним чином мотивованим, а також не враховано наведені вище обставини.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що позивачем не доведені обставини, які б свідчили про зміну його матеріального або сімейного стану, або що існують інші поважні причини, які б давали підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з його на підставі судового наказу від 11 травня 2019 року на утримання сина ОСОБА_5 .
Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для частково задоволення позову не відповідають фактичним обставинам справи, судом порушено норми матеріального права, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до частини 6 ст.141 ЦПК України, якщо  сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому понесені ОСОБА_2 витрати по оплаті апеляційної скарги в сумі 1 152 грн 60 коп. повинні компенсуватися їй за рахунок держави. 
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 08 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Відмовити в задоволенні позову  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2  про зменшення розміру аліментів.
Компенсувати ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1 152 грн 60 коп. за рахунок держави.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути  оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 09 січня 2020 року.

Головуючий Судді