ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2020 р. 	Справа № 632/1958/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону патрульної поліції у селі Чайки управління патрульної поліції у Київській області Харциза Олександра Анатолійовича на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Росоха А.В., м. Первомайський, Харківська область, повний текст складено 24.12.19 року по справі № 632/1958/19
за позовом                  ОСОБА_1     
до                   поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону патрульної поліції у селі Чайки управління патрульної поліції у Київській області Харциза Олександра Анатолійовича                      
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ

26.11.2019 ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону патрульної поліції у селі Чайки управління патрульної поліції у Київській області Харциза Олександра Анатолійовича (далі по тексту - поліцейський УПП у Київській області Харциз О.А., відповідач), в якому просив суд : 
- визнати незаконними дії поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону патрульної поліції у селі Чайки управління патрульної поліції у Київській області Харциза Олександра Анатолійовича щодо складання постанови серії НК № 343876 від 17.11.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення ч.1 ст.122 КУпАП; 
визнати протиправною та скасувати постанову серії НК № 343876 від 17.11.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, провадження по справі закрити.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що порушення п.12.4 Правил дорожнього руху не вчиняв, швидкісний режим не порушував, оскільки рухався зі швидкістю 83 км/год за межами населеного пункту Микуличі, де дозволена швидкість до 90 км/год. Відмітив, що в оскаржуваній постанові не вказано про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam, та про використання в якості доказу по справі результатів здійснених цих приладом вимірювань. Зазначив, що відповідач не вжив заходів щодо отримання пояснень від позивача чи пасажирів транспортного засобу. Враховуючи викладене, стверджує, що вчинення позивачем порушення п.12.4 Правил дорожнього руху не підтверждено належними та допустимими доказами. Вказує, що позивач був зупинений поліцейським УПП в Київській області Харцизом О.А. (відповідачем по справі), який звинуватив позивача у порушенні правил дорожнього руху та почав розгляд справи про адміністративне правопорушення, однак, фактично постанова про накладення штрафу була складена іншим інспектором. Крім того, відповідач не попередив позивача про аудео- та відеофіксацію розгляду справи про адміністративне правопорушення, не повідомив позивача про його права та обов`язки, не надав змоги належним чином ознайомитись із доказами по справі та скористатися правовою допомогою. З огляду на викладене, відповідачем порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, що у сукупності з відсутністю належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення є підставою для скасування оскаржуваної постанови. 
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24.12.2019 по справі № 632/1958/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону патрульної поліції у селі Чайки управління патрульної поліції у Київській області Харциз Олександра Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено частково.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії НК № 343876 від 17.11.2019 року скасовано і закрито справу про адміністративне правопорушення.
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення ним норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області 24.12.2019 по справі № 632/1958/19 скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з порушенням п.12.4 Правил дорожного руху України - перевищенням швидкості руху більше ніж на 33 км/год, що зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam 20/20. Вказує, що зазначений прилад пройшов належну повірку, що підтверджується відповідним свідоцтвом ДП "Укрстандартметрологія", чинним до 30.09.2020, відомості про цей прилад як технічний засіб фіксації правопорушення внесено до оскаржуваної постанови. З огляду на викладене, вважає, що фото з вказаного технічного приладу TruCam 20/20 є належним, допустимим та достовірним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а оскаржувана постанова за своєю формою та змістом відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Також зазначив, що доданий відеозапис з приладу TruCam 20/20 містить географічні координати місця вчинення правопорушення : географічна широта 50*34’33.73”N і географічна довгота 30*4’41.44”Е, з яких можливо встановити, що позивач вчинив правопорушення саме в населеному пункті Микуличі. Однак, судом першої інстанції безпідставно не враховано вказаного відеозапису та фото з приладу TruCam 20/20, що призвело до помилкового висновку про задоволення позовних вимог про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Стверджує, що доводи позивача про ненадання йому можливості скористатися правовою допомогою є безпідставними, оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач не заявляв жодних клопотань, у тому числі про необхідність виклику адвоката або іншого фахівця в галузі права. Крім того, законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення. При цьому позивач не був позбавлений скористатись цим правом за допомогою засобу телефонного зв`язку, однак, такою можливістю не скористався.
Позивач в надісланому до суду письмовому відзиві просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Стверджує, що з наданих відповідачем фотографій неможливо належним чином ідентифікувати особу, яка керувала транспортним засобом, та фактичне місцезнаходження транспортного засобу. Вказані координати на фото з лазерного вимірювача швидкості TruCam 20/20 містить географічні координати місця вчинення правопорушення : географічна широта 50*34’ 33.73”N і географічна довгота 30*4’ 41.44”Е підтверджують те, що автомобіль позивача знаходився за межами населеного пункту Микуличі, адже ці географічні корординати вказують на фактичне місцезнаходження лазерного вимірювача швидкості TruCam, а транспортний засіб позивача знаходився на відстані близько 400 метрів перед ним, а саме перед дорожнім знаком "микуличі" за іншими координатами, тобто, перед населеним пунктом Микуличі, де дозволена швидкість руху становить 90 км/год. З наданого відповідачем фотознімку вбачається, що транспортний засіб, схожий на автомобіль позивача, знаходиться перед дорожнім знаком 5.47 "початок населеного пункту Микуличі", при цьому, на цій ділянці відсутній дорожній знак 5.70 "Фото-відеофіксація порушень ПДР", а отже, жодного правопорушення позивачем не вчинено. 
Зазначив, що всупереч вимогам ст.283 КУпАП оскаржувана постанова не містить інформації про використання технічного засобу - лазерного вимірювача швидкості TruCam, а отже, відеоазпис з вказаного приладу не є наледним доказом вчинення правопорушення позивачем. Наполягає на порушенні відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, з підстав, наведених у позовній заяві. 
Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 17.11.2019 відповідачем винесено постанову  серії НК №343876, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.
Як  зазначено в оскаржуваній постанові, 17.11.2019 об 11 год. 56 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом LEXUS NX200T, номерний знак НОМЕР_1 , рухався автомобільною дорогою М-07 (Київ-Ковель-Ягодин) на недозволеній швидкості 83 км/год (дозволена швидкість не більше 50 км/год), чим порушив швидкісний режим у населених пунктах, а саме п.п.12.4 Правил дорожнього руху (а.с.66).
Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом про її оскарження.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, не підтверджена належними та допустимими доказами, а відтак, оскаржувана постанова серії НК № 343876 від 17.11.2019 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закриттю.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.
Відповідно до ч.1 ст.308  КАС України  суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено пунктом 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту – ПДР), у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
У відповідності до ст. 31 Закону України “Про Національну поліцію” полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Як зазначено в оскаржуваній постанові, порушення визначеного п.12.4 ПДР обмеження швидкості руху, встановлено відповідачем за допомогою відповідного технічного засобу TruCam серійний номер ТС 1135.
Наявним в матеріалах справи фотознімком, зробленим за допомогою вказаного приладу, зафіксовано рух автомобіля LEXUS NX200T, номерний знак НОМЕР_2 , на недозволеній швидкості 83 км/год. (а.с.47).
Крім того, на вказаній фотографії зафіксовано координати знаходження зазначеного автомобіля : географічна широта 50*34’33.73”N і географічна довгота 30*4’41.44”Е, що відповідає територіальним межам с. Микуличі Бородянського району Київської області.
Доводи позивача про те, що в момент фіксації його приладом TruCam автомобіль позивача знаходився за іншими координатами - географічна широта 50*34’27.6”N і географічна довгота 30*04’59.2”Е, тобто, перед населеним пунктом Микуличі, не підтверджені належними доказами  та не спростовують даних, отриманих за допомогою приладу TruCam.
Наданий позивачем на підтвердження таких доводів витяг з Google ОСОБА_2 не може бути взятий до уваги в якості наледного та допустимого доказу, оскільки не містить жодної дати, а зафіксований у витязі час його виготовлення - 23:54 - відрізняється від часу вчинення правопорушення, вказаного в оскаржуваній постанові - 11 год. 56 хв.
Слід відмітити, що відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, - TruCam 20/20, у відповідності до п. 4 ч.2 ст.283 КУпАП, внесені до оскаржуваної постанови. Зокрема, після опису обставин вчиненого правопорушення у постанові зазначено як назву приладу (кирилицею), так і серійний номер - ТС 001135. 
Однак, винезазначене не було враховано судом першої інстанції, який помилково погодився з доводами позивача про відсутність у постанові вказівки на технічний засіб, яким зафіксовано вчинення порушення. 
Доводи позивача про те, що дані з приладу TruCam 20/20 не можна вважати належними доказами, колегія суддів вважає необґрунтованими, з наступних підстав.
Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
За визначенням, наведеним у ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Колегія суддів зазначає, що у спірних відносинах предметом доказування є встановлення факту наявності або відсутності факту правопорушення в діях позивача п.12.4 ПДР обмеження швидкості руху.
Відповідач, стверджуючи про вчинення позивачем вказаного правопорушення посилається на відеозапис, зроблений за допомогою відповідного технічного засобу LTI TruCam 20/20.
Згідно зі ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. 
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.75 КАС України).
Згідно з наявною в матеріалах справи копією сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012, затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний 20/20» зареєстровано в Державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки за № УЗ3197-12 (а.с. 49).
Можливість використання виробу TruCам LTI 20/20 виробництва Laser Technology Inc. підтверджена експертним висновком від 27.09.2018 № 04/02/03/-3008, виданим Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, в якому зазначено, що в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечено конфіденційність, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Строк дії вказаного експертного висновку – до 27.09.2021 (а.с. 36). 
Відповідно до додатку до вказаного експертного висновку, в якому перелічено номери зразків об`єкта експертизи, на які розповсюджується дія експертного висновку, включено виріб з серійним номером ТС001135 (а.с.37).
Як вбачається зі змісту свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/16433 від 30.09.2019, виданого ДП «Укрметртестстандарт» Мінекономрозвитку України, чинного до 30.09.2020, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС001135 (виробник – Technology Inc., США), відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості – від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах – 2 км/год (а.с.35).
Враховуючи викладене, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 зареєстрований в Державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад TruCam LTI 20/20 з серійним номером НОМЕР_3 пройшов періодичну повірку, сертифікат якої був чинним станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що сертифікат № UA-MI/I-2903-2012 від 29.08.2012 та свідоцтво про повірку № 22-01/16433 від 30.09.2020 є свідченням належної повірки того приладу, яким зафіксований рух автомобіля позивача 17.11.2019, та вважає, що показання приладу TruCam LTI 20/20 з серійним номером НОМЕР_3 є належним та допустимим доказом вчинення позивачем порушення п.12.4 ПДР у розмінні 73-75 КАС України.
Беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що вчинення позивачем порушення п.12.4 ПДР підтверджено належними і допустимими доказами.
Слід відмітити, що зазначені вище експертний висновок від 27.09.2018 № 04/02/03/-3008, сертифікат № UA-MI/I-2903-2012 від 29.08.2012 та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13557 від 14.12.2018, надавались відповідачем до суду першої інстанції, однак, судом не було надано належної оцінки вказаним доказам, що призвело до помилкового вирішення справи.
Доводи позивача про відсутність на наданих відповідачем копіях документів напису "згідно з оригіналом" не спростовують доказової інформації, наведеної у цих документах. 
Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 160/7887/19 колегія суддів відхиляє, оскільки у цій постанові судом касаційної інстанції переглядалось не рішення по суті справи, а ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги у зв`язку з непідтвердженням повноважень особи, яка подала апеляційну скаргу. В рамках перегляду вказаної ухвали судом касаційної інстанції надавалась оцінка копіям документів, що підтверджують повноваження представників, на предмет їх відповідності статті 59 КАС України,  а не документам, які надавались сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень.
Колегія суддів зауважує, що позивач не заперечує самого факту руху зі швидкістю 83 км/год  на автомобільній дорозі М-07 (Київ-Ковель-Ягодин), однак, вважає, що факт вчинення ним порушення не зафіксовано належним чином, у зв`язку з чим постанова про накладення на нього адміністративного стягнення підлягає скасуванню. Разом з тим, дослідженням доказів, які містять дані про обставини вчинення позивачем вказаного првопорушення, судом апеляційної інстанції встановлено зворотнє.
Твердження позивача про те, що під час фіксації приладом TruCam LTI 20/20 автомобіль позивача перебував поза межами населеного пункту - с. Микуличі, тому рух зі швидкістю 83 км/год не є порушенням п.12.4 ПДР, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки географічні координати, зафіксовані приладом TruCam, свідчать про рух позивача з вказаною швидкістю саме в межах зазначеного населеного пункту.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.
Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України, не розраховуючи на те, що факт вчинення правопорушення не буде належним чином зафіксований. 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оспорювана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП,  обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстав для її скасування немає.
Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправною  та скасування постанови серії НК №343876 від 17.11.2019 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення.
Беручи до уваги вищенаведене, рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24.12.2019 по справі № 632/1958/19 підлягає скасування в частині задоволення позовних вимог про скасування постанови серії НК № 373876 від 17.11.2019 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 268, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону патрульної поліції у селі Чайки управління патрульної поліції у Київській області Харциза Олександра Анатолійовича - задовольнити.
Постанову Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 24.12.2019 року по справі № 632/1958/19 - скасувати в частині задоволення позовних вимог.
Прийняти в цій частині постанову, якою в задоволенні  позову ОСОБА_1   до поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону патрульної поліції у селі Чайки управління патрульної поліції у Київській області Харциза Олександра Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови від 17.11.2019 серії НК № 373876, закриття провадження у спарві про адміністративне правопорушення - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає оскарженню в силу ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Перцова Т.С.	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Русанова В.Б.    Жигилій С.П.