КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
            
справа №757/26746/17-ц                                                                 головуючий у суді І інстанції: Литвинова І.В.
провадження №22-ц/824/2024/2020                                               головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
          21 січня 2020 року                                                                                              м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді:                      Сушко Л.П.,  
суддів:                                 Гуля В.В., Сліпченка О.І.,
секретар судового засідання:       Спеней О.С.
розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду містаКиєва від 09 жовтня 2018 рокуу справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2017 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу.
Позов мотивовано тим, що 30 вересня 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» в м.Алушта укладено договір банківського вкладу № SAMDN01000720209840 на суму 1827,22 євро строком на 12 місяців під 3 % річних на суму вкладу та договір банківського вкладу № SAMDN01000720210508 на суму 5757,10 доларів США строком на 12 місяців під 4 % річних на суму вкладу з можливістю безперешкодного поповнення вкладу або зняття грошових коштів без розірвання договору.
У жовтні 2014 року позивач звернувся із заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання вказаних договорів банківських вкладів, повернення коштів та нарахованих на них відсотків, проте його заява задоволена не була, суму вкладів і нарахованих відсотків відповідач не повернув.
Враховуючи викладене, з урахуванням зміни позову, позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму вкладу за договором № SAMDN01000720210508 у розмірі 99237,84 дол. США; 2642,72 дол. США - нараховані відсотки за період з 01 березня 2014 року до 29 жовтня 2014 року; 293,18 дол. США - ненараховані відсотки за період з 30 жовтня 2014 року до 03 травня 2017 року; 10 дол. США - ненараховані відсотки за період з 04 травня 2017 року до 06 травня 2018 року; 29529723,68 грн. - пені у розмірі 3 % річних за кожен день прострочення на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 15 травня 2016 року до 15 травня 2017 року та 275 654,24 грн - 3 % річних за період з 30 жовтня 2014 року до 06 травня 2018 року у зв`язку із неповерненням грошових коштів за договором № SAMDN01000720210508, а також стягнути за договором № SAMDN01000720209840 56453,88 євро - суму вкладу; 1127,53 Євро - нараховані відсотки за період з 01 березня 2014 року до 29 жовтня 2014 року; 1418,31 євро - не нараховані відсотки за період з 30 жовтня 2014 року до 03 травня 2017 року; 5,69 євро - не нарахованої відсотки за період з 04 травня 2017 року до 06 травня 2018 року, 18 310 197,41 грн - пеня у розмірі 3 % за кожен день прострочення на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 15 травня 2016 року до 15 травня 2017 року; 187 698,24 грн. - 3 % річних за період з 30 жовтня 2014 року до 06 травня 2018 року у зв`язку із неповерненням грошових коштів за договором № SAMDN01000720209840. Всього просив стягнути з відповідача: 104 383,74 дол. США; 59 005,41 євро та 49 784 273,57 грн..
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року позов задоволено частково.
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 104383,74 долари США, три проценти річних в розмірі 275654 грн. 24 коп., пеню в розмірі 2786574,96 грн., суму вкладу та відсотки в розмірі 59005,41 євро, три проценти річних в розмірі 187698 грн. 24 коп., пеню в розмірі 1819480 грн. 19 коп.. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» в дохід держави судовий збір в розмірі 148533,70 грн..
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на незаконність, порушення норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування обставин справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, з урахуванням наведених відповідачем доводів в апеляційній скарзі та наданих розрахунків. Вказує, що позивач у своїй позовній заяві зазначає тільки про внесення коштів у зазначених розмірах сум у період з 30 вересня 2011 року по 05 лютого 2014 року на банківські рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , та не повідомляє про часткове зняття коштів з вказаних рахунків. Дана обставина підтверджується доказом, який надав сам позивач, оскільки суми залишків коштів, зазначені у довідці від 29 січня 2018 року №9ТКО0НS41МАТЗМН7 є значно меншими ані ж ті суми, які він заявив до стягнення з банку. Звертає увагу, що розрахунок відсотків на депозитні вклади повинні здійснюватись з сум коштів, які фактично перебували на банківських рахунках станом на 01 березня 2014 року, не погоджується також щодо стягнення 3% річних за ст.625 ЦК України. 
ОСОБА_1   надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно із нормами матеріального та процесуального права та не містить підстав для його скасування.
Постановою Київського апеляційного суду від 08 квітня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного судуЧервинської М.Є., Бурлакова С.Ю., Зайцева А.Ю., Коротенка Є.В., Курило В.П.  від 23 жовтня 2019 року постанову Київського апеляційного суду від 08 квітня 2019 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковомузадоволенню з наступних підстав. 
Вирішуючи даний спір і задовольняючи частково позов, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що зобов`язання сторін за договорами банківських вкладів припиняються з моменту їх належного виконання. Оскільки внесені ОСОБА_1 грошові кошти на його вимогу повернуто не було, то він має право на отримання процентів за користування банком депозитними коштами, а також на отримання 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання на підставі статті 625 ЦК України та пені на підставі ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». 
Однак, такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.
Відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).
Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунка кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.
Згідно з пунктом 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.
Пунктом 1.4 глави 1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення № 516), передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.
Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174 (далі - Інструкція № 174), передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.
Таким чином, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.
Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються ним у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким у вкладника виникає право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а у банку - відповідний обов`язок. Із договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено переданням коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника).
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 у справі № 6-352цс16.
Тобто, вирішуючи питання щодо стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу, судам необхідно встановити факт укладення відповідного договору, з`ясувати повноваження сторін на його укладення, факт внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника, а також дотримання вимог, передбачених законами та іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності, щодо укладення договору банківського вкладу та внесення грошових коштів.
Відповідно до статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.
Встановлено, що 30 вересня 2011 року сторони уклали договір банківського вкладу № SAMDN01000720209840 (вклад «Приват-вклад») на умовах сплати щомісячно 3 % річних на суму вкладу 1827, 22 євро строком 12 місяців, для цілей якого відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 , та договір банківського вкладу № SAMDN01000720210508 (вклад «Приват-вклад») на умовах сплати щомісячно 4% річних на суму вкладу 5757,10 дол. США строком 12 місяців, для цілей якого відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Вказані угоди передбачали можливість автоматичної пролонгації їх дії, а також можливість безперешкодного поповнення вкладу або зняття грошових коштів без розірвання договору.
Протягом дії договорів позивач поповнював свої вклади: на загальну суму у розмірі 56453,88 Євро та 99237,84 доларів США, що підтверджується оригіналами ківітвнцій приєднаними до матеріалів справи.
Встановлено, що 27 жовтня 2014 року позивач звернувся із заявою до відповідача про розірвання вищевказаних договорів банківських вкладів, повернення грошових коштів та нарахованих на них відсотків, яка залишилася не виконаною відповідачем (а.с. 8).
Розглянувши звернення позивача, ПАТ «КБ «ПриватБанк» надав йому письмову відповідь, у якій, посилаючись на вимушене припинення діяльності банку на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополь та незаконне   вилучення майна банку, яке знаходилося на окупованій території, у банку відсутній доступ до первинної документації по зазначеним рахункам і надати будь-яку інформацію не представляється можливим (а.с. 9).
Відповідно до листа ПАТ «КБ «ПриватБанк» від 30 березня 2018 року за №20.1.0.0.0/7-20160313/625, який адресований Раді з питань захисту прав споживачів фінансових послуг, у відповідь на їх звернення, банком було змінено рахунки обліку коштів клієнтів відповідно до норм, зазначених в Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління НБУ №492 від 12 листопада 2003 року, із врахуванням того, що Правлінням НБУ було прийнято Постанову від 06 травня 2014 року №260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя. На підставі вищевикладеного, у зв`язку із припиненням діяльності відокремлених підрозділів банку, розташованих на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, банком було внесено зміни у порядок обліку грошових коштів по рахунках клієнтів Кримського регіонального управління і Севастопольської філії банку та грошові кошти стали обліковуватися на рахунок балансової групи 2903 (а.с. 57-58).
Із змісту листа від 05 квітня 2017 року № Е.30.0.0.0/4-44076, направленого Головою Правління ПАТ «КБ «ПриватБанк» до Першого заступника Міністра фінансів України вбачається, що банк володіє інформацією щодо обсягу суми зобов`язань, необхідної для повернення коштів громадянам України, які виїхали з окупованої території АР Крим, зберегли громадянство, зареєстровані та/або здійснюють в Україні відповідну економічну або іншу діяльність, а також стосовно способу ідентифікації таких осіб, яку банком передбачається проводити у повному обсязі у відділеннях банку за умови надання оригіналів документів, що підтверджують місце реєстрації та громадянство (а.с. 92-93).
Згідно із нотаріально посвідченою довіреністю на представництво інтересів позивача від 10 червня 2017 року, він зареєстрований у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області (а.с. 59).
  Встановлено, що 30 січня 2014 року ОСОБА_1 зняв із банківського депозитного рахунку № НОМЕР_1 суму в розмірі 30000 доларів США та 29 січня 2014 року з банківського депозитного рахунку № НОМЕР_2 - 30000 євро.
На підтвердження вказаних фактів суду надані банківські виписки по валютним рахункам № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, які, крім фактів зняття зазначених сум, також підтверджують розмір наявного остатку грошових коштів на вказаних депозитних рахунках станом на час подання позову у розмірі 39 874,99 доларів США та 27 166,54 євро відповідно.
Крім того, про аналогічний залишок грошових коштів на вказаних банківських рахунках свідчить довідка від 29 січня 2018 року № 9TKOOHS41MAT3MH7, особисто надана позивачем до суду 05 квітня 2018 року для долучення до матеріалів справи.
В суді апеляційної інстанції позивач пояснив, що він не пам`ятає обставин зняття ним коштів 29 січня 2014 року  та 30 січня 2014 року, та з цього приводу ні чого пояснити не може.
Отже, апеляційний суд вважає, що при ухваленні судового рішення суд першої інстанції не врахував обставину справи (зняття коштів з рахунків позивачем 30 січня 2014 року та 29 січня 2014 року) та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми банківського вкладу за договором № SAMDN01000720210508 в розмірі 99237,84 доларів США та суми вкладу за договором № SAMDN01000720209840 в розмірі 56453,88 євро.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми банківського вкладу за договором № SAMDN01000720210508 в розмірі 39874,99 доларів США та суми банківського вкладу за договором № SAMDN01000720209840 в розмірі 27166,54 євро.
Щодо позовних вимог в частині стягнення 3% і 4% річних за умовами обох договорів банківського вкладу, 3% річних від простроченої суми виконання відповідачем грошового збов`язання у відповідності до вимог статті 625 ЦК України та пені у відповідності до вимог частини 3 статті 549 ЦК України суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
 Згідно ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.
 Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Встановивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов`язання (разом із нарахованими трьома процентами річних), суд застосовує до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України.
Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд апеляційної інстанції вважає, що ненараховані відсотки щодо банківського вкладу у розмірі 4%за умовами договору банківського вкладу від 30 вересня 2011 року № SAMDN01000720210508 за період з 31 березня 2014 року по 27 жовтня 2014 року складає - 917,67 доларів США із розрахунку: 39874,99 доларів США* 4% : 365 днів * 210 днів - кількість днів за вказаний період.
Увідповідності до вимог статті 625 ЦК України за вищезазначеним договором банківського вкладу підлягає стягненню 3% річних за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за період з 30 жовтня 2014 року по 06 травня 2018 року у розмірі 4208,17 доларів США, що становить 93344,93 гривні із розрахунку курсу НБУ України долара США станом на січень 2020 року у розмірі 1 долар США = 23,37 гривень, виходячи із розрахунку: 39874,99 доларів США* 3% : 365 днів * 1284 дні - кількість днів за вказаний період.
 Увідповідності до ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за вказаним договором банківського вкладу підлягає стягненню пеня за період з 15 травня 2016 року по 15 травня 2017 року у розмірі 446679,62 доларів США, що становить 10438902,88 гривень із розрахунку курсу НБУ України долара США станом на січень 2020 року у розмірі 1 долар США = 23,37 гривень, виходячи із розрахунку: (39874,99 доларів США (тіло кредиту) + 917,67 (не нараховані %))* 3% * 365 днів. 
Однак, відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України суд апеляційної інстанції вважає за можливе зменшити розмір неутойки до розміру суми банківського вкладу, оскільки він значно перевищє розмір збитків, а тому підлягає стягненню неустойка  в сумі 931878,52 гривень. 
Крім того, суд апеляційної інстанції вважає, що ненараховані відсотки щодо банківського вкладу у розмірі 3% за умовами договору банківського вкладу від 30 вересня 2011 року №SAMDN01000720209840 за період з 31 березня 2014 року по 27 жовтня 2014 року складає - 468,90 євро із розрахунку: 27166,54 євро* 3% : 365 днів * 210 днів - кількість днів за вказаний період.
Увідповідності до вимог статті 625 ЦК України за вищезазначеним договором банківського вкладу підлягає стягненню 3% річних за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за період з 30 жовтня 2014 року по 06 травня 2018 року у розмірі 2867,00 євро, що становить 74484,66 гривень із розрахунку курсу НБУ України євро станом на січень 2020 року у розмірі 1 євро = 25, 98 гривень, виходячи із розрахунку: 27166,54 * 3% : 365 днів * 1284 дні - кількість днів за вказаний період.
 Увідповідності до ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за вказаним договором банківського вкладу підлягає стягненню пеня за період з 15 травня 2016 року по 15 травня 2017 року у розмірі 7861757,39 гривень із розрахунку курсу НБУ України євро станом на січень 2020 року у розмірі 1 євро = 25,98 гривень, виходячи із розрахунку:  виходячи із розрахунку: (27166,54 (тіло кредиту) + 468,90 (не нараховані %))* 3% * 365 днів. 
Проте, відповідно до положень статті 551 ЦК України, суд апеляційної інстанції вважає за можливе зменшити розмір неустойки до розміру суми банківського вкладу, оскільки він значно перевищє розмір збитків, а тому підлягає стягненню неустойка  в сумі 705786,71 гривень. 
Крім того, суд першої інстанції помилково зазначив у описовій частині судового рішення, що позивач відмовився від позовних вимог у цій частині стягнення пені у розмірі 3% вартості послуги за кожний день прострочення, передбаченою частиною 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки в матеріалах справи відсутні письмові докази на підтвердження цієї обставини, також відсутні пояснення позивача, що підтверджуються аудіо записом судового засідання.
Також, суд апеляційної інстанції вважає, що при вирішенні даного спору суд першої інстанції безпідставно керувався статтями 1066 та 1070 ЦК України, оскільки дані норми матеріального права регулюють договір банківського рахунку та проценти за користування коштами, що знаходяться на рахунку, а в даній справі правовідносини виникли із договору банківського вкладу, який регулюється ст. ст. 1058-1061, 1064-1065 ЦК України, якими суд і повинен був керуватися при вирішенні даного спору.
Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.
Також, суд апеляційної інстанції вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги щодо неправомірного стягнення судом першої інстанції з відповідача в дохід держави судового збору в розмірі 148 533,70 грн, оскільки суд не звернув уваги на підпункт 1 пункту 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», який передбачає максимальний розмір судового збору за позовами, які подає фізична особа - 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Тому, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі  8000,00 грн..
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у відповідності до до ст. 376 ЦПК України.  
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» -задовольнити частково.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2018 рокускасувати і ухвалити нове судове рішення.
Позов  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договоромбанківського вкладу - задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (код ЄДРПОУ: 14360570; Юридична адреса: місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1д) на користь ОСОБА_1 (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ; Місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) за договором банківського вкладу від 30 вересня 2011 року№SAMDN01000720209840 суму вкладу у розмірі 27166,54 євро; відсотки за період з 31 березня 2014 року по 27 жовтня 2014 року у розмірі 468,90 євро; 3% річних за період з 30 жовтня 2014 року по 06 травня 2018 року у розмірі 74484,66 грн.; пеню у розмірі 705786,71 грн..   
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (код ЄДРПОУ: 14360570; Юридична адреса: місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1д) на користь ОСОБА_1 (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ; Місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) за договором банківського вкладу від 30 вересня 2011 року                                             № SAMDN01000720210508 суму вкладу у розмірі 39874,99 доларів США; відсотки за період з 31 березня 2014 року по 27 жовтня 2014 року у розмірі 917,67 доларів США; 3% річних за період з 30 жовтня 2014 року по 06 травня 2018 року у розмірі 98344,93 гривні; пеню за період з 15 травня 2016 року по 15 травня 2017 року у розмірі 931878,52 грн..
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (код ЄДРПОУ: 14360570; Юридична адреса: місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1д) у дохід держави судовий збір у розмірі 8000,00 грн..
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено «21» січня 2020 року.
 
Головуючий суддя	Л.П. Сушко      	
Судді        	В.В. Гуль       О.І. Сліпченко