ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

04 лютого 2020 року 
справа №1.380.2019.001036
адміністративне провадження №К/9901/95/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Ханової Р. Ф. (суддя-доповідач),
суддів: Пасічник С. С., Юрченко В. П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області
на додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2019 у складі колегії суддів Кухтея Р. В., Носа С. П., Іщук Л. П.,
у справі № 1.380.2019.001036
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгове підприємство «Всесмак» 
до Головного управління ДФС у Львівській області 
про скасування рішення, -

У С Т А Н О В И В :

І. Рух справи

1. У лютому 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгове підприємство «Всесмак» (далі - Товариство, позивач у справі) звернулося в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі - контролюючий орган, відповідач у справі), в якому просило скасувати рішення контролюючого органу про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску №0013061302 від 17.01.2018, яким нараховано штрафну санкцію в сумі 17475,51 грн та пеню в розмірі 344,04 грн.

2. 24.07.2019 Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2019, яким позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення відповідача про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №0013061302 від 17.01.2018, в частині штрафу в розмірі 16848,38 грн за період з 21.01.2017 до 22.12.2017 та пені в розмірі 336,04 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 1852,54 грн сплаченого судового збору. У задоволенні клопотання про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 13500,00 грн відмовлено.

3. 12.11.2019 представником позивача Мацюк Г. Р. подано до суду апеляційної інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій вона просить стягнути витрати на професійну правничу (правову) допомогу на користь Товариства в розмірі 5500 грн.

ІІ. Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій

4. 21.11.2019 Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалив додаткову постанову, якою заяву представника позивача Товариства Мацюк Ганни Романівни задоволено, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області на користь Товариства 5500 гривень понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

5. Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення, за результатами оцінки наданих Товариством доказів, дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу належним чином підтверджений, співмірний зі складністю справи, наданими адвокатом обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, затраченим ним часом на надання таких послуг, а тому підлягає відшкодуванню у повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суб`єкта владних повноважень.

ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погодившись з цим судовим рішенням податковий орган подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, надання ним невірної оцінки обставинам, що мають значення для справи, просить скасувати додаткову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2019 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі відмовити повністю.
Податковий орган наголошує на тому, що Товариством не надано ніяких документів які підтверджують відображення доходів та витрат від цієї операції по договору про надання правової допомоги.

IV. Процесуальна історія справи в суді касаційної інстанції

7. 16.01.2020 Верховний Суд ухвалою відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача та витребував справу №  1.380.2019.001036 з суду першої інстанції.

8. 24.01.2020 справа № 1.380.2019.001036 надійшла до Верховного Суду.

9. На адресу Верховного Суду від Товариства відзив на касаційну скаргу податкового органу не надходив, що не перешкоджає касаційному перегляду додаткової постанови суду апеляційної інстанції.

10. Розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

11. Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

12. Верховний Суд, переглянувши судове рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність судом норм процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

13. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

14. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

V. Обґрунтування заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та докази на підтвердження їх понесення.

15. Як свідчать матеріали справи, разом з клопотанням позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги №1-04/11/19 від 04.11.2019, акт про надану правничу допомогу від 11.11.2019, який є невід`ємним Додатком №1 до договору про надання правничої допомоги.

За умовами договору про надання правничої допомоги, сторони погодили вартість правничої допомоги, яку клієнт зобов`язується сплатити протягом трьох робочих днів з моменту його підписання.

Підпунктом 2.4 пункту 2 договору про надання правничої допомоги передбачено, що її вартість правничої допомоги складається з правового аналізу апеляційної скарги, консультування та формування стратегії, вартість якої становить 1000 грн, складання відзиву на апеляційну скаргу 3000 грн, а також представництво інтересів в суді адвокатом 2000 грн за кожне засідання. Вчинення інших необхідних дій, пов`язаної із наданням правничої допомоги, пов`язаної із захистом інтересів Товариства у даній справі оплачуються з розрахунку 1500 грн за годину.

Відповідно до акту про надану правничу допомогу, представник позивача Мацюк Г.Р. надала Товариству правничу допомогу, зокрема, здійснила правовий аналіз апеляційної скарги, провела консультування та формування стратегії, склала відзив на апеляційну скаргу, сформувала додатки, відправила відзив іншим учасникам справи через пошту та зареєструвала відзив у Восьмому апеляційну апеляційному суді.

VI.          Джерела права

16. Кодекс адміністративного судочинства України від 6 липня 2005 року № 2747-IV (в редакції чинній на час ухвалення рішення)

16.1. Частини перша та третя статті 132

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
на професійну правничу допомогу;
сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. 

16.2. Стаття 134. Витрати на професійну правничу допомогу

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

16.3. Частина перша статті 139. Розподіл судових витрат

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

17. Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

18. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. 
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. 
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

19. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

20. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

21. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

VII.          Позиція Верховного Суду

22. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

23. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

24. Суд вважає безпідставними доводи заявника касаційної скарги та такими, які спростовуються матеріалами справи щодо змісту акта прийому-передачі, а саме, що цей акт не вказує на здійснені виконавцем витрати, необхідні для надання правничої допомоги. Суд апеляційної інстанції дослідив зміст акта прийому-передачі та встановив, що зазначений документ містять опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, кількість часу, що була затрачена на їх виконання, та загальну вартість відповідно до ставок, визначених договором.

25. Судом апеляційної інстанції при вирішенні справи враховані критерії, з врахуванням яких визначається розмір витрат на оплату послуг адвоката, встановлені частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

26. Суд апеляційної інстанції врахував відсутність з боку відповідача клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги відповідно до частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідач не довів неспівмірність витрат, заявлених Товариством до відшкодування, не надав будь-яких доказів того, що ціни на послуги адвоката (почасові ставки визначені договором) є явно завищеними на ринку юридичних послуг.

27. Доводи відповідача в касаційній скарзі не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції.

VIII.          Висновки

28. Суд, переглянувши додаткову постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів касаційної скарги та на підставі наданих доказів в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, перевіривши дотримання судом норм процесуального права, не вбачає підстав для задоволення вимог касаційної скарги податкового органу, внаслідок чого касаційна скарга залишається без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення.

Додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2019 у  справі № 1.380.2019.001036 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                               Р. Ф. Ханова

Судді:                                                                                                                         С. С. Пасічник

                                                                                                                                 В. П. Юрченко