ПОСТАНОВА
Іменем України

06 грудня 2019 року 
Київ
справа №813/3562/16
адміністративне провадження №К/9901/26812/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд): 
Судді-доповідача - Бевзенка В.М.,
суддів: Данилевич Н.А., Шевцової Н.В., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу №813/3562/16
за позовом  ОСОБА_1 
до Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області,
про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 
на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2017 року (головуючий суддя Грень Н.М.) та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року (головуючий суддя - Кушнерик М.П., судді Микула О.І., Курилець А.Р.), 

ВСТАНОВИВ :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У жовтні 2016 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, в якому, з врахуванням уточнених позовних вимог, просив:
- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №2728 від 02.10.2015 р. «Про надзвичайну подію за участі працівника ЛМУ ГУМВС та притягнення винних до дисциплінарної відповідальності» в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ старшого оперуповноваженого сектору розкриття незаконних заволодінь автотранспортом ВКР ЛМУ ГУМВС України у Львівській області майора міліції ОСОБА_1 ; 
- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №772 о/с від 02.11.2015 року «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ; 
- поновити позивача на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття незаконних заволодінь автотранспортом відділу карного розшуку Львівського міського управління Головного управління МВС України у Львівській області; 
- стягнути із Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути із Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області заподіяну останньому моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.
2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в матеріалах службового розслідування жодним чином не вказано яку протиправну діяльність позивачем було вчинено, а також його не було опитано по даному факту.
Позивач вважає, що його звільнення з органів внутрішніх справ відбулось за відсутності правових на те підстав та з порушенням вимог законодавства. 
Крім того, позивач в позові наголошує, що в період з 01 вересня 2015 року до                                 03 листопада 2015 року він перебував на лікарняному.
Позивач вважає, що його права порушені як наказом № 2728 від 02 жовтня 2015 року (про накладення адміністративного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ) так і наказом № 11278 від 30 жовтня 2015 року про звільнення з ОВС.
Короткий зміст рішення суду І інстанції
3. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено повністю.
4. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач своїми протиправними діями підірвав довіру населення до правоохоронних органів, сформував негативну думку про працівників міліції у громадян щодо спроможності міліції неупереджено, на високому професійному рівні здійснювати покладені на неї завдання з охорони громадського порядку та боротьби зі злочинністю.
Загалом, вчинки, що негативно характеризують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов`язані насамперед із моральними вимогами, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій, які відображені у ст. 5 Закону України «Про державну службу», Кодексі честі працівника органів внутрішніх справ, Етичному кодексі працівника органів внутрішніх справ тощо.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що навіть у випадку знаходження позивача у стані тимчасової непрацездатності відповідач вправі застосувати до такої особи дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.
Посилання позивача на постанову про закриття кримінального провадження №12015140040002731 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2015 року про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення не виключає можливості притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за порушення службової дисципліни, що зрештою є самостійною підставою для звільнення з органів внутрішніх справ.
Суд першої інстанції також зазначив, що вищевказаною постановою не спростовується факт скоєння позивачем порушення дисципліни.
Оскільки в ході судового розгляду суд першої інстанції не знайшов підтвердження факт порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, то з урахуванням вищевикладеного, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині його поновлення на посаді і як наслідок стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.
Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2017 року у справі № 813/3562/16 - скасовано та прийнято нову, якою позов задоволено частково.
В наказі Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №772 о/с від 02 листопада 2015 року «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ, змінено дату звільнення, замість                        02 листопада 2015 року, вважати звільненим з 03 листопада 2015 року.
Зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області внести відповідні зміни в трудову книжку ОСОБА_1 
Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 84 грн. 86 коп., з врахуванням усіх обов`язкових платежів.
В решті позову відмовлено.
6. Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що позивач своїми діями, що призвели до підриву авторитету органів ОВС ОСОБА_1 , на переконання суду апеляційної інстанції, сформував негативну думку про міліцію та дискредитував звання працівника органів ОВС.
Суд апеляційної інстанції погодився з доводами апеляційної скарги, що оскаржуваний наказ по особовому складу про звільнення ОСОБА_1 від 02 листопада 2015 року винесений під час тимчасової непрацездатності позивача, що підтверджується Довідкою про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу ОВС №32 від 24 жовтня 2015 року та листками непрацездатності позивача з 01 вересня 2015 року по 03 листопада 2015 року. 
Суд апеляційної інстанції прийшов до висновку,  що позивач, будучи офіцером та тривалий час працюючи в органах внутрішніх справ, був належним чином усвідомлений з процедурою звільнення працівників міліції і вживав усіх заходів уникнення такого звільнення.
Зокрема, працівники міліції були покарані за несвоєчасне повідомлення керівництва про те, що позивач являється працівником правоохоронного органу. 
Посилання позивача на відсутність вироку, примирення сторін, суд апеляційної інстанції не прийняв до уваги, оскільки таке не звільняє позивача від відповідальності за порушення морально-етичних норм працівника міліції при зазначених обставинах.
II. АРГУМЕНТИ СТОРІН
Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу
7. У лютому 2018 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на вказані судові рішення до Верховного Суду.
8. У касаційній скарзі скаржник просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року, а в справі ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
9. Скаржник у касаційній скарзі посилається на те, що підставою позову є грубе порушення встановленого законом порядку звільнення позивача, а саме: звільнення під час тимчасової непрацездатності; порушення процедури і строків застосування такого дисциплінарного стягнення передбаченого спеціальним законодавством.
Скаржник зазначає в касаційній скарзі. Що відповідач не дочекавшись закінчення кримінального провадження, всупереч вимогам частини 2 статті 16 Дисциплінарного статуту виніс оскаржувані накази, навіть незважаючи на тимчасову непрацездатність позивача.
Згідно частини 5 статті 14 Дисциплінарного статуту ОВС перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник, або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Однак, всупереч вказаній нормі, висновок службового розслідування був затверджений 30 вересня 2015 року без надання ОСОБА_1 письмових пояснень.
Крім того, позивач вважає, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій були прийняті з порушенням норм процесуального права.
Відповідачі не надавали відзив на касаційну скаргу.
IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
10. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з 2003 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ.
Серенков В.М., старший оперуповноважений сектору розкриття незаконних заволодінь автотранспортом ВКР ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, майор міліції, з 18 вересня 2013 року по 31 серпня 2015 року перебував у декретній відпустці по догляду за дитиною (наказ ГУМВС від 18.09.2013 року №379 о/с).
11. 28 серпня 2015 року до ГУМВС України у Львівській області з чергової частини Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС надійшла інформація з приводу того, що о 21:00 год. зареєстровано заяву ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 о 16:30 год. по    АДРЕСА_1 Винники, біля входу у Винниківську міську залу наніс      ОСОБА_2 тілесні ушкодження, а саме: копнув ногою в ногу та вдарив по обличчю. 
Дана заява зареєстрована в журналі СО Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС №8839 від                       28 серпня 2015 року. Інформація про те, що ОСОБА_1 є працівником міліції до ГУМВС не надходила. У той же час, СВ Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС вказані відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України було внесено в ЄРДР №12015140040002731.
12. За даним фактом, відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту ОВС України, з метою з`ясування усіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особами рядового та начальницького складу ОВС, на виконання п.п.2.1., 2.2.1., 2.2.2. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в ОВС, затвердженої наказом МВС України №230 від 12 березня 2013 року, наказом ГУМВС №2409 від 31 серпня 2015 року було призначено службове розслідування.
Службовим розслідуванням, на підставі інформації, отриманої 28 серпня 2015 року з чергової частини Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС встановлено, що на момент проведення службового розслідування ОСОБА_1 у вказаному кримінальному провадженні про підозру не було оголошено, вирішувалось питання про подальшу підслідність органам прокуратури кримінального провадження №12015140040002731.
13. Також, 18 вересня 2015 року до ГУМВС надійшло звернення громадянина                            ОСОБА_3 , який повідомив, що особистим охоронцем мера м.  Винник ОСОБА_4 є діючий працівник міліції ОСОБА_1 , який прикриваючись статусом міліціонера здійснює безчинство та наводить страх на мешканців міста. ОСОБА_1 під приводом захисту інтересів мера ОСОБА_4 , нехтуючи правилами дорожнього руху, роз`їжджають на автомобілі останнього "Тойота-Секвоя", наводячи страх на місцевих мешканців.
Слідчий СВ Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області лейтенант міліції Бучинський В.В., при в`їзді на місце події по факту спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_2 в порушення вимог п.2.1. Інструкції про оперативне інформування в органах і підрозділах внутрішніх справ, внутрішніх військах та навчальних закладах МВС України, затвердженої наказом ОВС України від 22 жовтня  2012 року №940 не встановив об`єктивних даних скоєного кримінального правопорушення та не проінформував з місця події чергову частину про попередню правову кваліфікацію.
Крім того, Суд зауважує, що службовим розслідуванням встановлено, що факт несвоєчасної реєстрації в журналі ЄО заяви ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 наніс йому тілесні ушкодження, знайшов своє підтвердження і став можливим внаслідок неналежного виконання службових обов`язків зі сторони помічника начальника відділу - оперативного чергового Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області майора міліції Стадника В.В., який в порушення вимог 2.2. Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 19.11.2012 року №1050, отримавши заяву ОСОБА_2 про вчинене кримінальне правопорушення, відразу ж не зареєстрував її у журналі ЄО.
За наслідками проведеного службового розслідування, за грубі порушення службової дисципліни, Дисциплінарного статуту ОВС України, Закону України "Про міліцію", наказу МВС України від 22.02.2012 року №155 "Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, Закону України "Про запобігання корупції", на старшого оперуповноваженого сектору розкриття незаконних заволодінь автотранспортом ВКР ЛМУ ГУМВС України у Львівській області на майора міліції ОСОБА_1 наказом ГУМВС №2728 від 02 жовтня 2015 року накладено дисциплінарне стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ.
Під час проведення службового розслідування позивач повідомив, що всі пояснення він надав слідчому, будучи допитаним у межах кримінального провадження №12015140040002731.
14. Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №2728 від 02 жовтня 2015 року «Про надзвичайну подію за участі працівника ЛМУ ГУМВС та притягнення винних до дисциплінарної відповідальності» на старшого оперуповноваженого сектору розкриття незаконних заволодінь автотранспортом ВКР ЛМУ ГУМВС України у Львівській області майора міліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.
IV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
15. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого. 
16. Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною шостою статті 43 Конституції України громадянам гарантовано захист від незаконного звільнення.
17. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
18. Статтею 2 Дисциплінарного статуту ОВС України визначено, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. 
Частинами 1-2 статті 5 Дисциплінарного статуту ОВС України передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Відсутність в діях чи бездіяльності особи ознак адміністративного чи кримінального правопорушення не виключає наявності в діях чи бездіяльності тієї ж особи ознак дисциплінарного проступку.
Статтею 7 Дисциплінарного статуту ОВС України визначено обов`язки осіб рядового і начальницького складу, зокрема, до них також відноситься обов`язок з честю та гідністю поводитись у позаслужбовий час і бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припинити протиправні дії осіб, які їх учиняють.  
Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту ОВС України на ocіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ, згідно з цим Статутом. Звільнення зi служби осіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, як вид дисциплінарного стягнення передбачено пунктом 6 частини першої статті 12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" та відповідно до статті 14 цього Закону є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
19. Судами проаналізовано висновок службового розслідування, які затверджено                  30 вересня 2015 року начальником ГУМВС України у Львівській області полковником міліції Загарієм Д.Д., з якого встановлено наявність дисциплінарного проступку вчиненого позивачем.
Проведеним службовим розслідуванням установлено, що старший оперуповноважений автотранспортом ВКР ЛМУ ГУМВС України у Львівській області майор міліції Серенков В.М, грубо порушуючи вимоги ст. 5 Закону України «Про міліцію», вимоги наказу МВС України від 22.02.2012 № 155 «Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та справ України», Дисциплінарного статуту ОВС України, ст. ст. 25, 38, 42 Закону України «Про запобігання корупції», будучи працівником міліції, ігноруючи професійно-етичні вимоги до службової, позаслужбової та антикорупційної поведінки працівника ОВС, 28.08.2015 о 16:30, перебуваючи по вул. Галицька, 20, м.Львів-Винники, біля входу в Винниківську міську раду, де по сумісництву здійснював функції особистого охоронця та водія Винниківського міського голови ОСОБА_4 , вчинив конфлікт з шеф-редактором газети «Винники Плюс» ОСОБА_2 , котрий в цей час знімав репортаж про порушення правил дорожнього руху України за участю автомобіля «Тойота-Секвоя» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 .
У ході конфлікту майор міліції ОСОБА_1 , нехтуючи обов`язковими принципами гуманізму, законності, нейтральності та неупередженості, ставлячи особисті інтереси над службовими, ображаючи та принижуючи людську гідність ОСОБА_2 завдав останньому ударів в обличчя. 
Такими своїми діями, що призвели до підриву авторитету органів внутрішніх справ, майор міліції ОСОБА_6 сформував негативну думку про міліцію та дискредитував звання працівника органів внутрішніх справ України.
Крім того, службовим розслідуванням беззаперечно встановлено факт того, що майор міліції ОСОБА_1 являється охоронцем та водієм міського голови                        м. Винники - ОСОБА_4 .
Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.
Окрім  того, наказом Міністерства внутрішніх справ України 28 квітня 2016 року № 326, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 року за №778/28908 затверджено Правила етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС.
За змістом пункту 2 ці Правила як зібрання основних професійно-етичних норм визначають для працівників МВС принципи етики, якими є: служіння державі і суспільству; гідна поведінка; доброчесність; лояльність; політична нейтральність; прозорість і підзвітність; сумлінність.
20. Покликання скаржника на те, що ухвала Личаківського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2016 року про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення набрала законної сили 07 листопада 2016 року, а тому стягнення не могло бути накладено швидше, не приймається Судом до уваги, оскільки вищевказаною ухвалою не спростовується факт скоєння позивачем порушення дисципліни, а матеріалами службового розслідування доведено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що є підставою для звільнення за порушення службової дисципліни.
Під час проведення службового розслідування позивач повідомив, що всі пояснення він надав слідчому, будучи допитаним у межах кримінального провадження №12015140040002731, що стверджується Висновком службового розслідування від 30 вересня 2015 року, і виключає факт незнання ОСОБА_1 про порушення ним службової дисципліни та спростовує його твердження про те, що його не було повідомлено про проведення службового розслідування і не відбирались пояснення. 
21. Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що звільнення позивача в день перебування останнього на листку непрацездатності є нічим іншим як технічне виконання наказу про його звільнення, тобто, такий наказ повинен бути виконано в перший день після виходу на роботу.
Оскільки позивач перебував на лікарняному по 03 листопада 2015 року, а відповідач про таке не знав, тому суд апеляційної інстанцій дійшов до обґрунтованого висновку, що при даних обставинах з метою захисту порушеного права позивача, вважати позивача звільненим з 03 листопада 2015 року та, відповідно, внести зміни в трудову книжку позивача і стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 84 грн. 86 коп.
Отже, суд апеляційної інстанції усунув порушення на яке покликається позивач в касаційній скарзі, а саме звільнення його під час тимчасової непрацездатності. 
22. Ті доводи, які наводяться позивачем в касаційній скарзі не свідчать про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права при прийнятті оскаржуваних рішень.
23. Аналіз зазначених обставин справи та наведених правових норм дають підстави для висновку Суду, що суд апеляційної інстанції правильно та повно встановив всі обставини справи, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права і обґрунтовано скасував постанову суду першої інстанції для повного захисту прав позивача.
24. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
25. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, - 
ПОСТАНОВИВ :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
2. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року у цій справі залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя - доповідач                                                                      В.М. Бевзенко

Судді                                                                                          Н.А. Данилевич          

                                                                                          Н.В. Шевцова