ПОСТАНОВА 
Іменем України

06 лютого 2020 року                                                         м. Кропивницький

справа № 388/1111/18
провадження № 22-ц/4809/141/20 

       Кропивницький апеляційний суд у складі  колегії суддів судової палати в цивільних справах:     
головуючого - Кіселика С.А., (суддя доповідач),
суддів:  Єгорової С.М., Мурашка С.І.,
учасники справи: позивач – ОСОБА_1 ;
відповідач – Комунальне некомерційне підприємство «Долинська центральна районна лікарня Долинської районної ради» (Долинська центральна районна лікарня);
за участі секретаря судового засідання – Савченко Н.В.,
розглянувши у  порядку  спрощеного  позовного провадження  в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою  Долинської цетральної районної лікарні правонаступником якої є Комунальне некомерційне підприємство «Долинська центральна районна лікарня Долинської  районної ради»   на  рішення  Долинського районного  суду  Кіровоградської  області  від 22 жовтня 2019 року, в складі судді Степанова С.В., у цивільній справі  за позовом  ОСОБА_1   до Долинської  цетральної  районної лікарні  про  зобов`язання  здійснити  індексацію  заробітної плати  за період  роботи  та  її виплату, зобов`язання  виплатити  середній заробіток  за  весь  час затримки  виплати  індексації  заробітної  плати  по  день фактичного  розрахунку , стягнення  моральної  шкоди, 
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом відповідача про зобов`язання здійснити індексацію заробітної плати за період роботи та її виплату, зобов`язання виплатити середній заробіток за весь час затримки виплати індексації заробітної плати по день фактичного розрахунку, стягнення моральної шкоди.
В обґрунтування позову зазначила, що протягом періоду з 24 вересня 2010 року по 15 квітня 2018 року вона працювала на посаді юрисконсульта Долинської центральної районної лікарні. За період роботи їй нараховувалася заробітна плата у розмірах, визначених чинним законодавством, але, заробітна плата їй виплачувалась не в повному обсязі, а саме - не здійснювалася індексація заробітної плати.
Індексація заробітної плати є невід`ємною частиною структури заробітної плати будь-якого підприємства, установи або організації, зокрема і тих, які фінансуються за рахунок бюджетних коштів. В зв`язку з порушенням діючого законодавства індексація заробітної плати позивачу не здійснювалась так, позивач звернулась до суду з вимогою про зобов`язання здійснити індексацію заробітної плати за період роботи та її виплату в сумі 9705,52 гривень, зобов`язання виплатити середній заробіток за весь час затримки виплати індексації заробітної плати по день фактичного розрахунку, стягнення моральної шкоди в сумі 26 061,00 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанцій та мотиви його прийняття
Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 22 жовтня 2019 року позов  ОСОБА_1 до Долинської центральної районної лікарні про зобов`язання здійснити індексацію заробітної плати за період роботи та її виплату, зобов`язання виплатити середній заробіток за весь час затримки виплати індексації заробітної плати по день фактичного розрахунку, стягнення моральної шкоди – задоволено частково.
Зобов`язано Долинську центральну районну лікарню здійснити індексацію заробітної плати ОСОБА_1 за період її роботи та виплатити індексацію заробітної плати у розмірі 3031, 27 гривень та стягнути з Долинської центральної районної лікарні на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати індексації заробітної плати по день звернення до суду , а саме по 14 серпня 2018 рік та завдану моральну шкоду у розмірі 2000 гривень.
Стягнуто з Долинської центральної районної лікарні на користь держави судовий збір в сумі 768грн. 40коп.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
       Не погоджуючись з рішенням суду Долинська центральна районна лікарня подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 22 жовтня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення є незаконним, необґрунтованим, винесене з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Відзив на апеляційну скаргу
       У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що проти викладених відповідачем у апеляційній скарзі обставин заперечує. Вважає зазначені відповідачем у апеляційній скарзі аргументи необґрунтованими і незаконними, а також такими, які порушують її конституційні права. Просила відмовити відповідачу у задоволенні апеляційної скарги повністю.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи
Судом встановлено що Із копії наказу Долинської центральної районної лікарні № 25-ОС від 11.04.2018 року слідує, що гр.. ОСОБА_1 звільнено з посади юрисконсульта за скороченням штату працівників з 15 квітня 2018 року (а.с.7).
Із розрахунку індексації заробітної плати ОСОБА_1 за умови наявності бюджетного фінансування Долинської ЦРЛ в період 2014-2017 року встановлено відповідні розміри заробітку позивача у вказаний період , також встановлено, що гр.. ОСОБА_1 за 2014 рік з урахуванням коефіцієнту інфляції було нараховано суму інфляції в розмірі 1045,43 гривень, які не були виплачені, за 2015 рік з урахуванням коефіцієнту інфляції було нараховано суму інфляції в розмірі 4274,57 гривень, які були виплачені лише в розмірі 2351,04 грн., в 2016 році в зв`язку із підвищенням заробітку , було відсутнє нарахування індексації гр.. ОСОБА_1 , в 2017 році було нараховано суму індексації в розмірі 62,31 гривень, які не були виплачені.
Розмір заробітної плати позивача підтверджується також наданими позивачем копіями відомостей за період 2010-2018 роки.

Провадження у суді апеляційної інстанції
Апеляційна скарга надійшла безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду 11.11.2019 року.
На запит Кропивницького апеляційного суду про витребування справи від 12.11.2019 року справа надійшла до Кропивницького апеляційного суду 19.11.2019 року.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25 листопада 2019 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 11 грудня 2019 року справу призначено до розгляду.
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  підлягає    частковому  задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За нормами ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доводи викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими оскільки не підтвердженні належними та допустимими доказами.
Згідно частини третьої статті 12, частини першої статті 13 ЦПК України     кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно статей 94, 115 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що компенсація громадянам втрати частини   доходів у зв`язку з порушенням строків їх   виплати  провадиться у разі затримки   на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим законом. Під доходом   у цьому Законі   слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують   на території України і які не мають разового характеру.
Аналогічні положення щодо здійснення індексації грошових доходів, які не мають разового характеру також містяться і в ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
З  наведеного слідує, що обов`язок нарахування індексації грошових доходів населення та компенсації громадянам втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати   покладено на   роботодавця   під час нарахування заробітної плати, яка є щомісячним платежем,   при наявності зазначених   умов у законі умов.
Конституцією України (частина третя статті 43) встановлено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина перша статті 1); в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством (стаття 33).
Індексація заробітної плати у встановленому законодавством порядку передбачена також частиною п`ятою статті 95 КЗпП України.
Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін (пункт 3 частини першої статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».
Конституційний Суд України, у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013, дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги (пункт 2.2.), працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців (пункт 2.3.).
Отже, індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Таким чином доводи відповідача щодо порушення позивачем строків звернення до суду із позовом є безпідставними і не ґрунтуються на законі.
Згідно із статтями 1, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів громадян, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати їм подорожчання споживчих товарів і послуг. Обчислення індексу споживчих цін з наростаючим підсумком для індексації грошових доходів громадян починається з 1 січня 1997 року, і індексація провадиться, якщо індекс споживчих цін перевищив 103 відсотків (величина порога індексації).
Порядком проведення індексації грошових доходів громадян визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який обчислюється з наростаючим підсумком у разі, коли він перевищив 103 відсотків (величину порога індексації). Базою для обчислення індексу споживчих цін є січень 1998 року. Індексації підлягають грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема оплата праці (п. 1); сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат добутку доходу, що підлягає індексації, та величини приросту індексу споживчих цін, зменшеного на величину порогу індексації та поділеного на 100 відсотків (пункт 4).
Отже, при проведенні індексації заробітної плати використовуються такі поняття, як індекс споживчих цін, поріг індексації, базовий місяць та коефіцієнт індексації. Відповідно до вимог закону, вихідними даними для розрахунку індексації грошових доходів населення, у разі коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації 103 відсотків є період виникнення заборгованості, щомісячний розмір заробітної плати, базовий місяць для обчислення індексу споживчих цін для індексації заробітної плати за відповідний період часу.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, який взяв за основу розрахунок відповідача щодо можливого нарахування позивачу сум індексації заробітної плати, за наявності виділення відповідних коштів із державного бюджету, оскільки цей розрахунок є вірним та відповідає наведеним вище положенням Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів громадян. 
В той же час, доводи відповідача щодо відсутності належного бюджетного фінансування заробітної плати та нарахувань на неї (захищених видатків бюджету) не можуть бути прийняті судом, оскільки дані твердження не підтверджені жодним належним та допустимим доказом які містяться в матеріалах справи.
Згідно з частиною першою статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Частиною першою статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.
Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку.
В той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на положення статті 117 КЗпП України і безпідставно дійшов висновку щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку не по день фактичного розрахунку, а по день звернення позивача до суду.
Крім того, суд першої інстанції, у своєму рішенні, не зазначив розміру середнього заробітку який підлягає стягненню.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).
Погодившись із рішенням суду та визначаючи розмір середнього заробітку який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача суд керувався інформацією про середньомісячний розмір заробітної плати, яка міститься в довідці наданій до суду відповідачем.
Відповідно до довідки відповідача про доходи ОСОБА_1 середньоденний заробіток складає 162 грн. 38 коп. ( 6495 грн. 36 коп. / 40 днів). 
Затримка виплати повного розрахунку при звільненні, стороною позивача заявлена за період з 16 квітня 2018 року по день фактичного розрахунку, а при вирішені спору у судовому порядку - по день ухвалення судового рішення, (за 454 робочих дні).
Водночас, при визначенні розміру сум, які підлягають до стягнення з роботодавця необхідно взяти до уваги і такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати.  
Право суду зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв`язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу (постанова Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року № 6-113цс16).
З огляду на те, що розмір недоплаченої ОСОБА_1 індексації за період її роботи на протязі 51 місяця становить 3031 грн. 27 коп., то, враховуючи співмірність цієї суми відносно розміру середнього заробітку позивача за 454 дні, який складає 73722 грн. 34 коп., колегія суддів вважає за справедливе застосувати принцип пропорційності та зменшити розмір суми, належної працівникові за час затримки розрахунку при звільненні.
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для нарахування середнього заробітку у повному розмірі і вважає за справедливе призначити до стягнення середній заробіток в сумі 5000 грн.
Беручи до уваги вищезазначене колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду в частині задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки виплати індексації заробітної плати по день звернення до суду , а саме по 14 серпня 2018 року та постановити в цій частині нове судове рішення.
        Керуючись ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, 

П О С Т А Н О В И В :

 Апеляційну  скаргу Долинської центральної районної лікарні, правонаступником якої є Комунальне некомерційне підприємство «Долинська центральна районна лікарня Долинської районної ради», задовольнити частково.
Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 22 жовтня 2019 року, в частині стягнення з Долинської центральної районної лікарні на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки виплати індексації заробітної плати по день звернення до суду , а саме по 14 серпня 2018 року, скасувати та постановити в цій частині нове судове рішення.
Позовну вимогу ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку задовольнити.
Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Долинська центральна районна лікарня Долинської міської ради» на користь ОСОБА_1 5000 грн. 00 коп. середнього заробітку за весь час затримки виплати індексації заробітної плати по день ухвалення судового рішення.
В іншій частині рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 22 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти  днів з дня  складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 17 лютого 2020 року.

Суддя доповідач                                                                  С.А.Кіселик                      
Судді:                                                                                 С.М. Єгорова

С.І. Мурашко