Справа № 344/13507/18 
Провадження № 22-ц/4808/261/20 
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А. 
Суддя-доповідач Мелінишин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:
       головуючого (суддя-доповідач)                        Мелінишин Г.П.
       суддів:                                                Пнівчук О.В., Томин О.О.,
       за участю секретаря                                Капущак С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду в складі судді Пастернак І.А., постановлену 17 грудня 2019 року в м. Івано-Франківську,у справі за позовом  ОСОБА_1  до Приватного підприємства «Спрут», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Рона» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, 
в с т а н о в и в :
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПП «Спрут», ТОВ «Компанія «Рона» про визнання недійсним укладеного між ОСОБА_2 та ПП «Спрут» договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 07.03.2012 року, що посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Слободян Л.І. та зареєстрований в реєстрі за №418. 
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 17 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
При цьому суд виходив з того, що належним чином повідомлений позивач та його представник повторно не з`явились в судове засідання.
В апеляційній скарзі на вказану ухвалу ОСОБА_1 покликається на порушення судом норм процесуального права, права на справедливий суд, встановленого у статті 6 Конвенцї про захист прав людини та основоположних свобод. Просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд не врахував письмове клопотання його представника ОСОБА_3 щодо відкладення розгляду справи з посиланням на поважні причини неявки в судове засідання, призначене на 17.12.2019 року. Оскільки в цей же день він представляв інтереси іншої особи в справі, яка розглядалася в м. Львові в Західному апеляційному господарському суді, тому відповідно був позбавлений можливості прибути у вказане судове засідання. З огляду на що вважає необгрунтованим висновок суду стосовно його повторної неявки. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ПП «Спрут» - адвокат Калинюк Р.С. зазначає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а висновки суду щодо повторної неявки позивача та його представника в судове засідання є обґрунтованими. Оскільки стороною позивача не подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, враховуючи що поважність причин при повторній неявці правового значення не має, вважав, що у суду були правові підстави для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду. 
Іншим учасником справи відзиву на апеляційну скаргу не подано.
В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 - адвокат Хоптій М.В. доводи апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів.
Представник ПП «Спрут» - адвокат Калинюк Р.С. доводів скарги не визнав, посилаючись на обґрунтованість висновків суду. 
Представник ТОВ «Компанія «Рона» в судове засідання не з`явився. При цьому враховуючи належне його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, скорочені строки перегляду судового рішеня, відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод розглядові справи в зв`язку із його неявкою не встановлено. 
Згідно положень статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Залишаючи без розгляду позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач, повторно не з`явився в судове засідання, подавши при цьому заяву про відкладення розгляду справи.
Вказаний висновок суду є законним та обґрунтованим з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що 30 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПП «Спрут», ТОВ «Компанія «Рона» про визнання недійсним договору купівлі- продажу нежитлового приміщення.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 03.09.2018 року відкрито провадження у даній справі та вирішено її розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 17.11.2018 року, представництво інтересів позивача в якому здійснював адвокат Хоптій М.В. При цьому останній був повідомлений про розгляд справи 05.03.2019 року (а.с.21-22, 55, 58-59, 60).
Встановлено, що в судове засідання 05.03.2019 року сторони не з`явилися. ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю його представника в іншій справі, на підтвердження чого долучено відповідні докази (а.с.65-68). 
З огляду на це розгляд справи було відкладено на 20 серпня 2019 року, про що належним чином повідомлено позивача та його адвоката Хоптія М.В. (а.с. 69-70, 75-76).
З матеріалів справи вбачається, що сторона позивача повторно не з`явилась до суду. При цьому адвокатом Хоптієм М.В. подано заяву про відкладення розгляду справи, оскільки він в цей же день здійснює представництво інтересів іншої особи при розгляді справи Західним апеляційним господарським судом. Натомість доказів на підтвердження цієї обставини ним не представлено (а.с.80). 
Відповідно судове засідання відкладено на 17.12.2019 року, про що сторони також були належним чином повідомлені. Зокрема, як видно зі змісту повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 повістку отримав завчасно. Конверт з повісткою від його представника повернувся до суду з відміткою про причину невручення в зв`язку з відсутністю адресата (а.с.92-93, 95-98).
Разом з тим останній був повідомлений про дату і час цього судового засідання. Вказана обставина підтверджується змістом його клопотання, надісланого до суду засобами електронного зв`язку 16.12.2019 року про відкладення розгляду справи, покликаючись на зайнятість його в Західному апеляційному господарському суді (а.с.102-106). 
Таким чином, позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 тричі не з`являлись в призначені судові засідання, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи у їх відсутності до суду не подали.
З огляду на це ухвалою Івано-Франківського міського суду від 17.12.2019 року позовну заяву залишено без розгляду.
Обгрунтовуючи свою апеляційну скаргу та посилаючись на незаконність ухвали суду, апелянт вказував, що неявка представника позивача викликана поважними причинами, що позбавляло суд підстав для залишення його позову без розгляду.
Однак такі доводи не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
Згідно з частинами третьою, п`ятою статті 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, яких викликають, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав: неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Пунктом 3 частини першої статті 257 цього кодексу передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Аналізуючи зміст зазначених норм процесуального закону, слід дійти висновку, що причини повторної неявки позивача в судове засідання правового значення не мають, а обов`язковими умовами для застосування передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні.
Такого ж висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від 28 січня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 619/1146/17-ц (провадження № 61-44038св18), від 20 червня 2019 року у справі № 206/3653/15-ц (провадження № 61-8928св19), від 19 грудня 2019 року у справі справа № 203/2445/17 (провадження № 61-1498св19).
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.
Посилання представника апелянта на порушення місцевим судом положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині доступу до правосуддя не заслуговують на увагу, оскільки прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування цієї статті Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12 липня 2007 року).
В справах «Цихановський проти України» (рішення від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03) та «Коновалов проти України» (рішення від 18 жовтня 2007 року, заява № 13242/02) Європейський суд з прав людини наголошував, що на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, зокрема, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні.
Разом з тим особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина друга статті 257 ЦПК України).
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.
Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи зазначене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену ухвалу - без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 17 грудня 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий                                                                         Г.П. Мелінишин
Судді:                                                                                О.В. Пнівчук
                                                                               О.О. Томин

Повний текст постанови виготовлено 20 лютого 2020 року