ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/3303/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: О.А. Рідзель

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  03 березня 2020 року                                                                                          м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                              Оксененка О.М.,
суддів:                                                    Лічевецького І.О.,
                                                         Мельничука В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області в якому просила:
-    зобов`язати відповідача зняти/відкоригувати нарахування згідно таблиці 2 звіту форми Д5 за 2017 рік в сумі 8448 грн.;
- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій №0006865413 від 19.08.2019.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 17.01.2018 подано звіт про суми нарахованого доходу за 2017 рік, проте до поданого звіту помилково подано таблицю, про нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, що призвело до подвійного нарахування єдиного внеску за 2017 рік. 
У той же час, податковий орган не скасував помилково поданий звіт по єдиному внеску, а склав спірне рішення про застосування штрафних санкцій №0006865413 від 19.08.2019.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про застосування штрафних санкцій №0006865413 від 19.08.2019.
Зобов`язано Головне управління Державної податкової служби України у Черкаській області відкоригувати загальну суму заборгованості за платежем єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платника податків фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , шляхом її зменшення на суму заборгованості у розмірі 8448 (вісім тисяч чотириста сорок вісім) грн. 00 коп.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, при цьому сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Оскільки позивачем не сплачувався єдиний внесок, тому у позивача виникла заборгованість з лютого 2018 року, відповідно сума недоїмки збільшувалась з нарахуванням штрафів згідно норм діючого законодавства.
Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 із 10.02.2005 зареєстрована, як фізична особа-підприємець та здійснює свою господарську діяльність за: КВЕД 14.14 виробництво спіднього одягу (основний); КВЕД 14.19 виробництво іншого одягу і аксесуарів.
У період з 01.07.2015 по 31.12.2018 позивач була платником на загальній системі оподаткування, а з 01.01.2019 є платником єдиного податку І групи.
18 січня 2018 року позивачем подано звіт за №590 про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік, додаток 5 таблиця 2, сума нарахованого єдиного внеску становить 8448 грн.
24 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою в якій просила скасувати вищевказаний звіт, оскільки він поданий помилково.
09 січня 2019 року позивач повторно звернулась до відповідача із заявою в якій зазначила про звернення 24.10.2018 до останнього із заявою про скасування вищевказаного звіту.
На виконання листів позивача, Золотоніське управління ГУ ДПС у Черкаській області, подало пропозиції до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області щодо зняття актуальності звіту позивача по єдиному внеску, що підтверджується листом від 28.11.2019 №283/23-00-54-33-008, однак станом на 06.11.2019 погодження про зняття актуальності звіту позивача по єдиному внеску за 2017 рік від відповідача не надходило.
У той же час, 19.08.2019 відповідачем складено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) №0006865413 на суму 5162 грн. 77 коп., що включає в себе штраф у розмірі 3187 грн. 66 коп. та пеню на суму 1975 грн. 11 коп.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем направлено заяву до відповідача щодо помилкового подання таблиці 2 додатка 5 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що затверджений Наказом Міністерства фінансів України 14 квітня 2015 року №435, замість таблиці 1 додатка 5 вказаного Порядку, а самостійно визначена сума податкового зобов`язання сплачена у повній мірі та надійшла до Державного бюджету, тому допущена технічна помилка у звітності, в даному випадку, не є податковим правопорушенням, тому рішення про застосування штрафних санкцій №0006865413 від 19.08.2019 підлягає скасуванню.
Крім того, у зв`язку з автоматичним врахуванням відповідачем   до інтегрованої картки платника податків - позивача заборгованості по сплаті єдиного внеску на суму 8448 грн. та не приведенням інтегрованої картки платника податків позивача   у відповідність, з метою повного та належного захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача відкоригувати загальну суму заборгованості за платежем єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платника податків фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , шляхом її зменшення на суму заборгованості у розмірі 8448 грн.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, врегульовані Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI).
Згідно п. 4 частини першої статті 4 вказаного Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Приписами п. 2 частини першої ст. 7 Закону №2464-VI визначено, що для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
Отже, фізичні особи - підприємці, є платниками єдиного внеску та зобов`язані своєчасно, в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати його.
У той же час, положеннями п. 6 частини першої ст. 1 Закону України № 2464-VI, визначено, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та штрафів.
Процедура, форма, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування регулюються Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що затверджений Наказом Міністерства фінансів України 14 квітня 2015 року №435 (далі -Порядок №435).
У відповідності до пункту 2 розділу Порядку №435 фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом.
Звітним періодом є календарний рік. Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою № Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми «початкова».
Згідно з п. 10 розділу IV Порядку №435 фізичні-особи - підприємці, крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт згідно з таблицею 1 додатка 5 до цього Порядку. 
Разом з тим, фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт згідно з таблицею 2 додатка 5 до цього Порядку (п. 11 розділу IV Порядку №435). 
З матеріалів справи вбачається, що 18.01.2018 позивачем подано звіт за №590 про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску до якого було додано таблицю 2 додатка 5 Порядку №435, форма якої не відповідає обраній системі оподаткування, так як ФОП ОСОБА_1 не перебувала на спрощеній системі оподаткування.
Згідно з вказаним звітом про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого внеску за 2017 рік позивачем: самостійно визначена сума, на яку нараховується єдиний соціальний внесок, але не менше за розмір мінімальної заробітної плати, складає 38400 грн., (в тому числі: січень - грудень 2017 р. - по 3200,00 грн.); розмір єдиного внеску -22%; усього до сплати 8 448 грн., (в тому числі: січень - грудень 2017 року - по 704,00 грн.).
При цьому, відповідно до пункту 1 та пункту 2 розділу V Порядку №435 у разі виявлення помилки у Звіті до закінчення строку подання цього Звіту страхувальник повторно формує та подає Звіт у повному обсязі до органу доходів і зборів за місцем обліку.
Чинним вважається останній електронний або паперовий Звіт, поданий страхувальником до закінчення строків подання звітності, визначених цим Порядком.
Якщо страхувальником до закінчення строку подання Звіту подаються за поточний звітний період лише окремі таблиці Звіту із зазначенням типу форми «скасовуючи», «додаткова», цей Звіт не вважається Звітом і вважається таким, що не подавався.
У разі виявлення страхувальником у Звіті після закінчення звітного періоду помилки в реквізитах (крім сум), що стосується страхувальника або застрахованої особи, подаються скасовуючі документи, тобто страхувальник повинен сформувати та подати Звіт за попередній період, який містить: перелік таблиць Звіту, відповідну таблицю із зазначенням типу форми «скасовуюча» з відомостями, які були помилкові, на одну або декількох застрахованих осіб та відповідну таблицю із зазначенням типу форми «початкова» із зазначеними правильними відомостями на одну або декількох застрахованих осіб, при цьому таблиця 6 додатка 4 до цього Порядку повинна містити дані щодо кожної застрахованої особи окремо.
Звіт, сформований для виправлення помилок за попередні звітні періоди, не повинен містити таблиць 1 - 4 додатка 4 до цього Порядку. При цьому внесення змін до сум нарахованої заробітної плати або доходу та у зв`язку з цим до нарахованих сум єдиного внеску за звітний місяць при формуванні і поданні скасовуючих документів не допускається.
Якщо потрібно повністю скасувати відомості, зазначені в таблицях 5 та 7 додатка 4 до цього Порядку, подаються тільки скасовуючі документи щодо виявлених недостовірних відомостей про застраховану особу.
Враховуючи, що 18.01.2018 позивачем помилково подано звіт до органу доходів та зборів за формою згідно з таблицею 2 додатку 5 Порядку №435 замість форми згідно з таблицею 1 додатка 5, а можливості скасування, анулювання, подання виправленого звіту Порядок № 435 не передбачає, тому податковий орган повторно донарахував позивачу єдиний внесок.
Разом з тим, колегія суддів враховує, що відповідальність за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску настає лише якщо платник податків не сплатить або несвоєчасно сплатить передбачені Законом №2464-VI суми єдиного внеску.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 січня 2012 року у справі «Рисовський проти України» підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ( параграф 70).
За практикою Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платників податків, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справа «Серков проти України», заява № 39766/05, параграф 43).
Так, позивач, виявивши помилку щодо подання звіту не за тією формою, звернувся до податкового органу з заявою від 24.10.2018 щодо помилкового подання таблиці 2 замість таблиці 1 додатку №5 Порядку №435, проте відповідна заява була ГУ ДФС у Черкаській області залишена без виконання. 
Крім того, згідно інтегрованої картки платника податків ФОП ОСОБА_1 встановлено, що остання сплатила за себе єдиний внесок за 2017 рік у необхідному розмірі.
Таким чином, оскільки після виявлення помилки, позивачем направлено відповідну заяву до відповідача, самостійно визначена сума податкового зобов`язання сплачена у повній мірі та надійшла до Державного бюджету, а допущена у даному випадку технічна помилка у звітності, не є податковим правопорушенням, вказане свідчить, що позивач як платник податків не ухилявся від сплати єдиного внеску та не порушував встановлених строків на його перерахування.
Колегія суддів не вбачає протиправних дій або бездіяльності позивача, які б могли стати підставою для формування та направлення останньому оскаржуваного рішення про сплату штрафних санкцій, а помилка, допущена у звітах з єдиного внеску, не є правопорушенням у розумінні п. 2 частини одинадцятої ст. 25 Закону № 2464-VI, оскільки визначена позивачем сума грошового зобов`язання у встановленому порядку перерахована до бюджету у визначений Законом строк та у повному обсязі.
Докази, які б свідчили про несплату позивачем єдиного внеску до Державного бюджету апелянтом надано не було, обставин, що свідчать про умисне ухилення позивача від сплати такого податку податковим органом наведено також не було.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення про застосування штрафних санкцій №0006865413 від 19.08.2019 є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.
При цьому, з метою повного та належного захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача відкоригувати загальну суму заборгованості за платежем єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платника податків фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , шляхом її зменшення на суму заборгованості у розмірі 8448 грн.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко 

Судді                                                                          І.О. Лічевецький

                                                                                            В.П. Мельничук