Ухвала
Іменем України 
05 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 357/6906/18
провадження № 51-598 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року,
встановив:
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня      2019 року засуджено ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді        9 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_4 зараховано у строк покарання попереднє ув?язнення з 13 листопада 2018 року по 05 серпня     2019 року включно, з розрахунку один день попереднього ув?язнення за один день позбавлення волі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання положень зазначеної статті.
Наведене обґрунтування вимог засудженим викладено без урахування вимог    ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Натомість, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений вказує на невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку ніж її дали суди першої та апеляційної інстанції. Зокрема, вказує на те, що нанесені ним удари потерпілому носили неумисний характер.
 Разом з цим, засуджений в касаційній скарзі посилається на неправильну кваліфікацію його дій та зазначає, що протиправні дії щодо потерпілого він вчинив при перевищенні меж необхідної оборони.
При цьому, у прохальній частині касаційної скарги засуджений просить скасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Таким чином, засуджений не наводить підстав, передбачених ст. 438 КПК України, для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції та допускає суперечності при обґрунтуванні своєї скарги. 
Крім того, в мотивувальній частині засуджений вказує про незаконність рішень суду першої та апеляційної інстанції, не зазначаючи при цьому, які саме порушення були допущені судом апеляційної інстанції, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та були б підставою для його скасування.
Відповідно до ст. 436 КПК України,  суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення. 
Проте, засуджений у прохальній частині касаційної скарги не конкретизує, які саме рішення він просить скасувати.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків – п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                         ОСОБА_3