ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/9794/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Зуєва В. А.,
за участю секретаря судового засідання:  Мартинюк М. О., 
за участю представників сторін:
позивача  - Гершман Л. В., 
відповідача - Бауліна А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу  Акціонерного товариства "Українська залізниця" 
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2019 (судді: Яковлєв М. Л., Тищенко А. І., Куксов В. В.) і рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 (суддя Морозов С. М.) у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект"
до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики"
про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог
1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" (далі - ТОВ "Авантаж Інспект") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" (далі - АТ "Українська залізниця"), в якому просило зобов`язати відповідача внести зміни до особового рахунку позивача                             № 8201950, відкритого АТ "Українська залізниця" на підставі договору про надання послуг від 07.02.2018 № 07323/ЦТЛ-2018 (далі - Договір), шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошових коштів у сумі 560  441,90 грн.
1.2. Позов мотивовано тим, що з особового рахунку ТОВ "Авантаж Інспект" відповідачем було списано плату за перевезення вагонів у порожньому стані та плату за використання вагонів відповідно до наявних у справі залізничних накладних та переліків, в яких відображено списання грошових коштів у графі "додаткові збори та послуги" та в колонці "всього" - суму з урахуванням ПДВ 20%. Отже, на думку позивача, вказані суми (всього за залізничними накладними 558 494,88 грн) є неправомірно списаними відповідачем з особового рахунку позивача та підлягають поверненню. Крім того, позивачем за порушення виконання відповідачем грошового зобов`язання з повернення названих коштів (558  494,88 грн) нараховано 3 % річних та "інфляційні втрати".

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.01.2019  позов ТОВ "Авантаж Інспект" до АТ "Українська залізниця" задоволено частково; зобов`язано АТ "Українська залізниця" внести зміни до особового рахунку ТОВ "Авантаж Інспект" № 8201950, відкритого на підставі договору, шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошових коштів у сумі 558 494,88 грн; в іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" на користь ТОВ "Авантаж Інспект" 8  377,42 грн судового збору. 

2.2. Після нового апеляційного розгляду, постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2019  залишено без змін.

2.3. При винесенні судових рішень суди виходили із доведеності та обґрунтованості позовних вимог. Встановивши,  що за користування вагонами з позивача стягнуто подвійну оплату, а саме ним оплачено послуги за користування вагонами експедитору та додатково стягнено кошти відповідачем, суди дійшли висновку, що заявлена позивачем сума підлягає поверненню. Посилаючись на пункт 62 Статуту залізниць України та Правила розрахунків за перевезення вантажів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, загальні вимоги щодо належності засобів правового захисту відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, суди погодилися з тим, що позивачем обрано належний спосіб захисту порушеного права. Вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача внести зміни до його особового рахунку та відобразити на ньому грошові кошти  у вигляді 3 % річних та інфляційних втрат суд першої інстанції визнав необґрунтованими, оскільки позивачем невірно обрано спосіб захисту свого права: договір не передбачає можливості зарахування на відкритий відповідачем рахунок фінансових санкцій за порушення виконання сторонами договору своїх зобов`язань.  

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї
3.1. Не погодившись із постановою Північного апеляційного господарського суду   від 02.10.2019 та рішенням Господарського суду міста Києва від 29.01.2019, АТ "Українська залізниця" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 у частині зобов`язання АТ "Українська залізниця" внести зміни до особового рахунку ТОВ "Авантаж Інспект" № 8201950, відкритого на підставі договору № 07323/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 07.02.2018, шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошових коштів у сумі 558  494,88 грн; та стягнення з АТ "Українська залізниця" на користь ТОВ "Авантаж Інспект" 8  377,42 грн судового збору. 
3.2. В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи порушено параграф 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 236, 76, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не усунуто суперечність у матеріалах справи № 910/9794/18. Залишено поза увагою судів те, що саме в діях Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія"  (далі - ТОВ "Вантажна транспортна компанія") встановлено факти неправомірної, забороненої відповідно до умов договору самовільної передачі в користування вагонів третім особам. Посилаючись на статтю 75 Господарського процесуального кодексу України скаржник вказує, що судами не взято до уваги обставини, встановлені стосовно ТОВ "Авантаж Інспект" у справі № 910/15026/18, які є преюдиційними у цій справі. 
4. Обставини справи, встановлені судами
4.1. Між позивачем, як замовником, та відповідачем, як перевізником, 07.02.2018 був укладений договір № 07323/ЦТЛ-2018 про надання послуг (далі - Договір  № 07323/ЦТЛ-2018), відповідно до якого:
- предметом є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та надання інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги (пункт 1.1);
- вагон перевізника - це вантажний вагон, яким перевізник володіє на праві власності або інший правовій підставі. 
- вагон замовника - це вантажний вагон, яким замовник володіє на праві власності або іншій правовій підставі (пункт 1.2);
- надання послуг за цим договором може підтверджуватися залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (пункт 1.3);
- перевізник зобов`язується: відкрити для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для замовника особовий рахунок з наданням коду платника                       № 8201950; вести облік попередньої оплати, нарахованих і сплачених сум за здійснені перевезення і надані послуги, пов`язані з перевезенням вантажу, та надавати замовнику відповідні розрахункові документи в електронному вигляді, а у разі відсутності електронного зв`язку - в паперовому вигляді (пункти 2.3.3, 2.3.4);
- розмір плати за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірників тарифів.
Розмір плати за перевезення вантажу у вагоні перевізника складається з: плати за перевезення навантаженого вагону перевізника, яка визначається за тарифом, вказаним у Збірнику тарифів, встановленим для власного вагону перевізника; компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного у додатку № 3 до Договору №07323/ЦТЛ-2018; плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки (пункт 3.2);
- оплата послуг відповідно до договору здійснюється у національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника, вказаний у пункті 14.2 розділу 14 Договору №07323/ЦТЛ-2018 (пункт 4.2);
- одержані кошти перевізник зараховує на особовий рахунок замовника (пункт 4.3).
4.2. Судами встановлено, що позивачем здійснювалися перевезення відповідно до залізничних накладних. Вказані перевезення здійснені у вагонах замовника, якими він користується на підставі договору про організацію перевезень вантажів та надання послуг, пов`язаних з перевезенням від 12.07.2016 № 1207/1 (далі - Договір № 1207/1), укладеного позивачем, як замовником, та ТОВ "Вантажна транспортна компанія", як експедитором, за умовами якого ТОВ "Вантажна транспортна компанія", як експедитор, за плату і за рахунок позивача (замовника) надає останньому послуги з організації та супроводу перевезень вантажу замовника, що перевозиться залізничним транспортом (пункт 2.1 Договору).
4.3. Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 Договору № 1207/1 ціна послуг за договором включає плату за користування вагонами, плату експедитору і суму витрат експедитора, понесених при виконанні договору, яка також включає податок на додану вартість у розмірі, встановленому чинним законодавством. Грошові кошти, що перераховуються замовником для оплати провізних платежів і витрат експедитора, понесених при виконанні цього договору, не є доходом і власністю експедитора і підлягають перерахуванню перевізнику та учасникам перевізного процесу, необхідність залучення яких виникла у експедитора в процесі виконання договору.
4.4. Договір № 1207/1 був чинним як станом на час існування спірних правовідносин, так і на час розгляду справи в суді, і саме на підставі цього договору позивач використовував спірні вагони у перевезеннях та сплачував грошові кошти експедитору (ТОВ "Вантажна транспортна компанія") за користування такими вагонами.
4.5. Судами встановлено, що ТОВ "Вантажна транспортна компанія" на підставі актів подачі/повернення вагонів, а саме: № 1 від 14.07.2016, № 2 від 15.07.2016, №3 від 23.07.2016, № 4 від 23.07.2016, № 5 від 23.07.2016, № 6 від 24.07.2016, №7 від 24.07.2016, № 8 від 24.07.2016, № 9 від 24.07.2016, № 10 від 26.07.2016, № 11 від 26.07.2016, №                12 від 26.07.2016, № 13 від 27.07.2016, № 14 від 29.07.2016, № 15 від 30.07.2016, № 16 від 31.07.2016, № 17 від 31.07.2016, № 18 від 30.11.2016, передало позивачеві задіяні у перевезеннях вагони. 
4.6. Судами зазначено, що відповідачем нараховано та списано з особового рахунку позивача плату за перевезення у порожньому стані вагонів за кодом 016 та плату за використання вагонів за кодом 014, разом з ПДВ 20% за залізничними накладними, наявними у матеріалах справи. Списання плати за перевезення вагонів у порожньому стані та плати за використання вагонів з особового рахунку позивача підтверджується залізничними накладними та переліками, в яких відображено списання грошових коштів у графі "додаткові збори та послуги" та в колонці "всього" - суму з урахуванням ПДВ 20%, всього за залізничними накладними 558 494,88 грн. 
Позивач звертався до відповідача з претензіями щодо повернення списаних грошових коштів, сплачених при відправленні вантажу, а останнім надавалися відповіді на деякі претензії позивача про відмову у задоволенні таких претензій.
4.7. Рішенням Господарського суду м. Києва від 19.03.2019, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного суду від 03.06.2019 у справі № 910/15026/18, за позовом ТОВ "Вантажна транспортна компанія" до ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" ПАТ "Укрзалізниця" про стягнення збитків, завданих односторонньою відмовою від виконання зобов`язання,   відмовлено. 
Суд апеляційної інстанції у цій справі, зазначив, що у справі № 910/15026/18 судами встановлено факт неправомірного використання спірних 33 вагонів ТОВ "Вантажна транспортна компанія" після 11.07.2017, тобто після закінчення строку дії договору № 07/16/1101-Р від 11.07.2016.  
4.8. Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 у справі № 916/626/18, яке залишене в силі постановою Верховного Суду від 19.03.2019, відмовляючи ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" ПАТ "Укрзалізниця"  у задоволенні позову в частині покладання на ТОВ "Вантажна транспортна компанія" обов`язку повернути 33 спірні вагони суд виходив із того, що після 11.07.2017 перевізник продовжував надавати послуги ТОВ "Вантажна транспортна компанія"  за договором цією кількістю вагонів, а тому на підставі положень статті 764 Цивільного кодексу України цей договір  від 11.07.2016  № 07/16/1101-Р є пролонгованим на той самий строк і на тих самих умовах. 
Суд апеляційної інстанції у цій справі, зазначив, що у справі № 916/626/18 судом встановлено факт пролонгації договору від 11.07.2016  № 07/16/1101-Р та своєчасність здійснення ТОВ "Вантажна транспортна компанія" оплат за послуги з організації перевезень, що використовувалися, зокрема у перевезеннях позивачем (ТОВ "Авантаж Інспект") на підставі договору  1207/1 від 12.07.2016, укладеного між  ТОВ "Авантаж Інспект"  та ТОВ "Вантажна транспортна компанія". 
4.9. Спір у справі виник у зв`язку з тим, що, на думку позивача, відповідачем неправомірно списано з його особового рахунку плату за використання вагонів як за вагони перевізника, тоді як відповідач вважає, що ним правомірно стягнуто плату за перевезення вагонів у порожньому стані та плату за використання вагону, оскільки спірні вагони є власністю відповідача у розумінні укладеного сторонами договору.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи і заперечення на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.
5.2. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги виходив із того, що, задіяні у спірних перевезеннях вагони були передані позивачеві експедитором (ТОВ "Вантажна транспортна компанія") на підставі актів подачі/повернення вагонів до Договору №1207/1. Саме на підставі цього Договору № 1207/1 позивач використовував спірні вагони у перевезеннях та сплачував грошові кошти експедитору за користування такими вагонами, тому безпідставним є застосування відповідачем пункту 3.2 Договору № 07323/ЦТЛ-2018 та списання ним коштів з особового рахунку позивача - плати за перевезення вантажу, як за вагони перевізника.
Враховуючи наведене, суди дійшли висновків, що за користування вагонами з позивача стягнуто подвійну плату, а саме: ним оплачуються послуги за користування вагонами експедитору та додатково стягуються кошти відповідачем. Загальна сума грошових коштів за перевезеннями у спірних вагонах, яка підлягає поверненню позивачу, становить 558 494,88 грн.
5.3. Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. 
Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. 
Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. 
Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Згідно з пунктом 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.
Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (пункт 3 Статуту залізниць).
Пунктом 6 Статуту залізниць визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
Частиною 1 пункту 62 Статуту залізниць регламентовано, що порядок розрахунків за надані залізницею послуги здійснюється згідно з чинним законодавством. Таким законодавством є Правила розрахунків за перевезення вантажів (далі - Правила) та Типовий договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, на підставі яких укладаються договори з конкретними замовниками послуг. Зазначені Правила передбачають відкриття та ведення підрозділом залізниці особового рахунку платника, який відображає надходження розрахункових документів про здійснення передоплати замовником за надані в майбутньому послуги залізниці, документів про здійснені перевезення та надані залізницею послуги. Списання коштів з особового рахунку проводиться на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами. Усі належні платежі за додаткові послуги включаються в накопичувальні картки. У разі незгоди платника з підставами або розміром нарахування, він має право звернутися до залізниці з вимогою повернути у встановленому Статутом порядку на особовий рахунок зайво нараховану суму (пункт 4.2 Типового Договору) 
Отже, скаржник, захищаючи свої права та інтереси, правомірно звернувся до суду з вимогою про внесення змін до особового рахунку замовника послуг у залізничному перевезенні та відображення (відновлення, збільшення) на ньому спірних грошових коштів.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 914/873/17.
5.4. Тарифи на перевезення, збори і штрафи, встановлені відповідно до чинного законодавства, публікуються у Збірниках правил перевезень і тарифів залізничного транспорту (пункт 61 Статуту залізниць).
Відповідно до пункту 2 Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом в межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317 (далі - Збірник тарифів) тарифи, збори та плати, наведені в цьому Збірнику, застосовуються на всіх лініях залізниць широкої, вузької та європейської колій мережі залізниць України загального користування, що включені в постійну експлуатацію, для всіх суб`єктів господарювання (фізичних та юридичних осіб), які беруть участь у процесі організації та здійснення перевезень вантажів залізничним транспортом. 
Для розрахунку плати за перевезення вантажів, у тому числі рейкового рухомого складу, порожніх контейнерів, за супроводження та охорону вантажів і за проїзд провідників потрібно, зокрема, визначити належність вагона (контейнера) - перевізника, власний або орендований, у якому пред`являється до перевезення вантаж або перевезення у порожньому стані, і вибрати тарифну схему. При перевезенні вантажів у вагоні перевізника, крім транспортерів, базова ставка плати визначається як сума інфраструктурної (далі - І) для вагонів перевізника та вагонної (далі - В) складових плати (тарифу). При перевезенні у власному або орендованому вагоні базовою ставкою плати є інфраструктурна складова для власних або орендованих вагонів (І вл). При перевезенні вантажів у власних вагонах, орендованих перевізником або структурними підрозділами ПАТ "Укрзалізниця" у суб`єктів господарювання, плата визначається як для вагонів перевізника. Під час перевезення вантажів у власних вагонах (контейнерах) перевізника плата визначається так само, як для власних вагонів (контейнерів; підпункт 1.1.5 підпункту 1.1 пункту 1 розділу ІІ). 
5.4. Як установлено судами, позивачем здійснювалися перевезення відповідно до залізничних накладних та вказані перевезення здійснені у вагонах замовника. Замовник користується спірними вагонами на підставі Договору № 1207/1. Задіяні у спірних перевезеннях вагони були передані позивачеві ТОВ "Вантажна транспортна компанія" на підставі актів подачі/повернення вагонів, а тому позивач користувався спірними вагонами на підставі переданих йому експедитором за відповідними актами вагонами. 

Позивач відповідно до пункту 5.1 Договору № 1207/1 сплатив на користь ТОВ "Вантажна транспортна компанія" ціну послуг, яка за договором включає плату за користування вагонами, плату експедитору і суму витрат експедитора, понесених при виконанні даного договору, а ТОВ "Вантажна транспортна компанія" на виконання пункту 5.2 Договору № 1207/1, відповідно до наявних у матеріалах справи переліків, здійснило оплату перевезення спірних вагонів у порожньому стані, що також не заперечується відповідачем. 

Судами встановлено, що відповідачем не доведено забезпечення позивача у межах договору № 07323/ЦТЛ-2018 (укладеного між позивачем та відповідачем) напіввагонами, які були задіяні у перевезеннях у межах цього спору. Натомість, відповідно до наявних у справі переліків за  договором № 07323/ЦТЛ-2018 за кожною залізничною накладною підтверджується факт нарахування відповідачем додаткових зборів разом з ПДВ та відповідно списання таких коштів, що не заперечується відповідачем. Тому суди дійшли обґрунтованого висновку, що списання відповідачем грошових коштів з особового рахунку позивача на підставі пункту 3.2. Договору № 07323/ЦТЛ-2018 (як плати за перевезення вантажу "у вагонах перевізника") є безпідставним та неправомірним, а тому позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими. 

5.5. Відносно доводів скаржника про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, оскільки судом не виконано вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 27.08.2019 та не усунуто суперечність між рішенням у справі № 910/9794/18 та № 910/15026/18 з огляду на відсутність у матеріалах справи № 910/9794/18 доказів надання дозволу ТОВ "Вантажно транспортна компанія" на передачу 33 спірних вагонів у користування ТОВ "Авантаж Інспект", колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Судом апеляційної інстанції на виконання вимог статті 316 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відповідно до умов договору від 11.07.2016 №07/16/11/01-Р, укладеного між відповідачем та ТОВ "Вантажна транспортна компанія", останнє отримало у користування спірні напіввагони.  У справі  № 910/15026/18, на яку посилається відповідач, судом апеляційної інстанції зазначено, що після закінчення строку дії договору ТОВ "Вантажна транспортна компанія" користувалося спірними вагонами безпідставно. Водночас, у рішенні Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 у справі №916/626/18, залишеним в силі постановою Верховного Суду від 19.03.2019, встановлено, що мав місце факт пролонгації  договору від 11.07.2016 №07/16/11/01-Р в силу положень статті 764 Цивільного кодексу України, оскільки ТОВ "Вантажна транспортна компанія" продовжувало здійснення оплат за користування вагонами, які використовувалися, зокрема, у перевезеннях з позивачем (ТОВ "Авантаж Інспект") на підставі Договору №1207/1 від 12.07.2016, укладеного між позивачем та ТОВ "Вантажна транспортна компанія".         
5.6. З огляду на викладене та враховуючи, що предметом цього спору є вимоги про зобов`язання відповідача внести зміни до особового рахунку позивача № 8201950, відкритого АТ "Українська залізниця" на підставі договору про надання послуг від 07.02.2018 № 07323/ЦТЛ-2018, шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошових коштів, а не правомірність дій ТОВ "Вантажно транспортна компанія" щодо передання ТОВ "Авантаж Інспект" спірних вагонів, доводи скаржника про невикористання у цій справі обставин, встановлених у межах справи № 910/15026/18, та недостатній аналіз правовідносин є безпідставними.  
5.7. Інші доводи, викладені в касаційній скарзі, стосуються з`ясування обставин, вже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з приписами частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.    

6 Висновки Верховного Суду
6.1. Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
6.2. Частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно зі статтею 300 цього Кодексу, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
6.3. За змістом пункту 1 частини 1      статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судове рішення суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
6.4. Відповідно до частини 1 статті 309 цього Кодексу      суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
6.5. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що оскаржені судові рішення у справі прийнято із додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для їх скасування не вбачається.
6.6. Доводи, викладені у касаційній скарзі, про порушення і неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень, не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послалися суди першої та апеляційної інстанцій, ґрунтуються на переоцінці доказів, зібраних у справі, що за змістом статті 300 Господарського процесуального кодексу України не належить до повноважень суду касаційної інстанції, у зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування оскаржених судових рішень у справі немає.

7. Розподіл судових витрат
7.1. Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2019  у справі № 910/9794/18 залишити без змін.  

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                             Н. О. Багай

Судді                                                                                                          Т. Б. Дроботова  
                                                                                                                                
                                                                                                                   В. А. Зуєв