Справа № 161/15119/19 	Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л. М. 	
Провадження № 22-ц/802/211/20  Категорія: 70 	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
02 березня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О.І.,
суддів - Бовчалюк З.А., Матвійчук Л.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за  позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , поданою від її імені представником ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 листопада 2019 року,  

                                          В С Т А Н О В И В :
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що з відповідачем ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 вони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає з нею та перебуває на її утриманні.
Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.
Витрати на утримання дочки, з урахуванням витрат на лікування через травму (перелом ноги) та необхідність проходження реабілітації після операції щомісяця становлять 7000 грн..
Ураховуючи наведене, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі 3500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. 
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 листопада 2019 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня звернення з позовом до суду – 09 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернуто до негайного виконання.
Вирішено питання судових витрат.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити це рішення в частині визначеного розміру аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти у заявленому нею розмірі 3500 грн..
Відзив на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 не подавав.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).
Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.       
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилася дочка ОСОБА_4 (а.с.14, 15-16).
Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні.
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно з частинами першою–третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання дочки, то кошти на її утримання (аліменти) присуджує суд.
Суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.
Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд першої інстанції, застосувавши положення ст.ст.182, 184 СК України, на підставі доказів, поданих сторонами та враховуючи відсутність відомостей про зазначені позивачем доходи відповідача, виходячи із встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, дійшов обґрунтованого висновку, що розмір аліментів у сумі 2000 грн. відповідає нормам закону та є достатнім для дитини відповідного віку, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати дитину.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не взято до уваги надані позивачем докази про понесені витрати – відхиляються апеляційним судом, оскільки придбання продуктів харчування не підтверджує того, що вони придбані лише для однієї дочки сторін.
А обґрунтування у позовній заяві про те, що витрати на утримання дочки становлять 7000 грн. щомісяця з урахуванням витрат на лікування через травму (перелом ноги) та необхідність проходження реабілітації після операції – не можуть бути підставою для стягнення аліментів саме у розмірі 3500 грн., оскільки витрати, викликані хворобою дитини, відносяться до додаткових витрат на дитину, понісши які, позивач вправі стягнути з відповідача, звернувшись із відповідним позовом.
Виходячи з наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та вірно визначив розмір аліментів, необхідний для стягнення із відповідача.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд         
                                               П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , подану від її імені представником ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 листопада 2019 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий – суддя 

Судді