ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року	Львів	№ 857/12812/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Затолочного В.С.,
суддів:                                                              Бруновської Н.В., Матковської З.М., 
з участю секретаря судового засідання          Мельничук Б.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківськторф» на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 344/5659/18 за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківськторф» до Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Юрків О.Р. в м. Львові Львівської області 18.11.2019 року), -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Івано-Франківськторф» (далі – ПАТ Івано-Франківськторф», позивач) звернувся з адміністративним позовом до Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (далі – відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області  від 22 жовтня 2019 року позовну заяву залишено без розгляду. 
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача вкотре не з`явився в судове засідання, не надав суду доказів поважності такої неявки, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності.
Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач, який покликаючись на те, що вказана ухвала є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області  від 22 жовтня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду скасувати, а справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) позивач не є суб`єктом владних повноважень, вперше не з`явився без поважних причин, а тому повторності не прибуття в судове засідання не було.
Відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Сторони, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, що відповідно до частини 2 статті 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до положень частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Частиною 5 статті 205 КАС України передбачено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.
До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.
З матеріалів справи дійсно вбачається, що представник позивача повторно не з`явився у судове засідання.
Разом з тим, матеріалами справи не підтверджено, що неявка представника позивача перешкоджала розгляду справи.
Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Судом першої інстанції не приймалося рішення про витребування від позивача доказів по справі, не зазначав про неможливість ухвалення рішення без надання позивачем додаткових доказів.
До того ж, суд не визнавав явку представника позивача обов`язковою.
Аналізуючи вищенаведені норми та обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржувана ухвала суперечить положенням КАС України, зокрема частині 1 статті 2 даного Кодексу, яка передбачає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.
Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Як вбачається з викладеного вище, судом першої інстанції допущене порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.
Одночасно суд апеляційної інстанції вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 318 КАС України, відповідно до якої рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених  статтями 20,  22,  25-28  цього Кодексу.
Так, предметом спору у даній справі є постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Дана справа не є справою про притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно положень статті 20 КАС України   місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:
1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;
2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:
оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;
уточнення списку виборців;
оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум;
оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;
3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:
примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;
примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;
затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;
продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;
затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні;
затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;
5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі  Закону України  «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».
Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.
Отже ознак, за якими спір підлягає розгляду місцевим загальним судом як адміністративним судом, справа, що розглядається, не містить.
Таким чином, дана справа має розглядатися Івано-Франківським окружним адміністративним судом, а не Івано-Франківським міським судом.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відтак, за наслідками апеляційного перегляду оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа - направленню на розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.
Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 310, 315, 317, 321, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківськторф» задовольнити частково.
Ухвалу  Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області  від 22 жовтня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 344/5659/18 скасувати.
Направити справу для продовження розгляду до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	З. М. Матковська  	
    Повне судове рішення складено 02 січня 2020 року