П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 р.	м.Одеса	Справа № 471/789/19	

 	                     Головуючий в 1 інстанції: Cкарницька І.Б.                      рішення суду першої інстанції прийнято у смт. Братське                      20 січня  2020 року                        	
                                                                          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                                    Танасогло Т.М.,
суддів:                                                             Димерлія О.О., Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Пономаренка Олексія Анатолійовича, молодшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Мусікова Юрія Юрійовича на рішення Братського районного суду Миколаївської області від 20 січня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Пономаренка Олексія Анатолійовича, молодшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Мусікова Юрія Юрійовича про скасування постанов,-
В С Т А Н О В И В :
24 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до інспектора поліції УПП у Кіровоградській області Пономаренка Олексія Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1583725 від 03 жовтня 2019 року та закриття провадження у справі.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно даної постанови, 02 жовтня 2019 року о 9.10 годині, він керуючи т/з Мерседес Віто д/н НОМЕР_1 в м. Кропивницький по вул.. Мурманській, 49, порушив вимоги ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» за порушення п. 9.2б ПДР, на закону вимогу працівника поліції не надав посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб (відеофіксація праворушення бодікамера 002, 0102, 005), чим порушив п. 2.4а ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.
22 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до молодшого лейтенанта поліції УПП у Кіровоградській області Мусікова Юрія Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1583039 від 03 жовтня 2019 року та закриття провадження у справі.
Згідно даної постанови, 03 жовтня 2019 року о 12.37 годині, він керуючи т/з Мерседес Віто д/н НОМЕР_1 в м. Кропивницький по вул. Мурманській, 47, при в`їзді на перехрестя з круговим рухом вулиць Мурманська та проспекту Промисловий, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при зміні напрямків рухів, чим порушив вимоги п. 9.2б ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 17 січня 2020 вказані позови відповідно до ст. 172 КАСУ були об`єднані в одне провадження.
Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 20 січня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до лейтенанта поліції УПП у Кіровоградській області Пономаренка Олексія Антоновича, молодшого лейтенанта поліції УПП у Кіровоградській області Мусікова Юрія Юрійовича про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення - задоволено.
Скасовано постанову серії ЕАК № 1583039 від 03.10.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 425 грн.
Провадження відносно ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрито.
Скасовано постанову серії ЕАК № 1583725 від 03.10.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 425 грн.
Провадження відносно ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрито.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідачами подано апеляційні скарги, з яких вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апелянти просять скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
У своїх доводах апелянти зазначають, що висновок суду першої інстанції про задоволення позивних вимог є помилковим, так як у вказаних постановах є порушення ПДР водієм ОСОБА_1 , які підтверджуються належними доказами. Таким чином, апелянти зазначають, що вони діяли в межах своїх повноважень, та їх дії є законними, а тому, у задоволенні позову слід відмовити.
Судова колегія вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів зазначає наступне:
Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1583039, громадянин Адамович О.Г. 03 жовтня 2019 року о 12 год. 37 хв. керуючи транспортним засобом при виїзді з перехрестя з круговим рухом вулиць Мурманська та проспекту Промисловий в м. Кропивницький не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при зміні напрямків чим порушив п. 9.2 (б) ПДР України за яке передбачено відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.
Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1583725, від 03.10.2019 року громадянин ОСОБА_1 , 02 жовтня 2019 року о 9.10 годині, він керуючи т/з Мерседес Віто д/н НОМЕР_1 в м. Кропивницький по вул.. Мурманській, 49, порушив вимоги ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» за порушення п. 9.2б ПДР, на закону вимогу працівника поліції не надав посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб (відеофіксація праворушення бодікамера 002, 0102, 005), чим порушив п. 2.4а ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив , що поліцейські, вимагаючи у ОСОБА_1 посвідчення водія, діяли всупереч вимогам ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», оскільки, ними не було підтверджено належними та допустимими доказами факт порушення ПДР, а позивач, в свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП.
Також, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 1583039 від 03 жовтня 2019 року не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП оскільки в ній вказано не вірний час та дата вчинення адміністративного правопорушення (вказано дата вчинення 03.10.2019 року тоді як на відеозаписі зазначено 02.10.2019 року), не зазначено технічний пристрій яким здійснено фіксація правопорушення (хоча на нього посилається відповідач у своїх запереченнях) та не зазначено мотиви відхилення доводів на які вказував ОСОБА_1 як на підставу своєї невинуватості. Отже, постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 1580339 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне:
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Згідно із статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.
Згідно із ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП інспектори відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, яка регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.
Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 статтею 122 та ч.1 ст.126 цього Кодексу.
Використання у зазначених вище нормах формулювань "органів Національної поліції, яка регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів", "розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-24420 КУпАП" вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 року № 724/716/16-а.
При цьому, Верховний Суд зазначив, що зміст статті 288 КУпАП щодо можливості оскаржити постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення не спростовує висновків суду касаційної інстанції, викладених у постанові від 26.12.2019 року № 724/716/16-а, про те, що відповідачем у таких справах є саме орган, а не призначений ним інспектор.
В даному випадку ані Департамент патрульної поліції Національної поліції України, ані його структурний підрозділ - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області до участі у справі в якості належного відповідача судом першої інстанції залучено не було.
Положення частини другої-третьої статті 48 КАС України передбачають, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.
Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому, обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.
З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи задовольняючи позовні вимоги до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Водночас колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.
Проте суд першої інстанції вищенаведених вимог процесуального закону не дотримався, та, вирішуючи спір про скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 статтею 122 та ч.1 ст.126 КУпАП, пред`явлений до лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Пономаренка Олексія Анатолійовича, молодшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Мусікова Юрія Юрійовича, не з`ясував хто є належним відповідачем у справі та не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача.
Жодних доказів того, що суд запропонував позивачу здійснити заміну відповідача матеріали справи не містять.
За змістом частини сьомої статті 48 КАС України в нині діючій редакції заміна відповідача допускається лише до ухвалення рішення судом першої інстанції, а суд апеляційної інстанції позбавлений права здійснювати заміну неналежної сторони по справі або залучати до участі у справі другого відповідача.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
В даному випадку рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки суд першої інстанції, не встановивши фактичні обставини, які мають значення для справи та не здійснивши заміну неналежної сторони, яка, в силу обмежень встановлених статтею 48 КАС України, могла бути проведена виключно судом першої інстанції, допустив порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позову.
Відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 286, 308, 311, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ: 
Апеляційні скарги лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Пономаренка Олексія Анатолійовича, молодшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Мусікова Юрія Юрійовича - задовольнити частково.
Рішення Братського районного суду Миколаївської області від 20 січня 2020 року по справі №471/789/19 - скасувати та прийняти нове рішення суду. 
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Пономаренка Олексія Анатолійовича, молодшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Мусікова Юрія Юрійовича про скасування постанов - відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя 	 	Танасогло Т.М.	
Судді	    	Димерлій О.О.    Єщенко О.В.