КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
25 листопада 2019 року                                                                   м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду                                  Васильєва М.А., 
за участю:
захисників                                                                                                     Потапова І.І.
                                                                                                                              Вербового Р.П.
особи, яка притягнута до
адміністративної відповідальності                                                              ОСОБА_1           
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Потапова Івана Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 , яка фактично містить в собі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження Солом`янського районного суду м. Києва від 10 січня 2019 року, якою 
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого                         ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 роки, стягнуто судовий збір в сумі 384, 20 грн. 
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 10 листопада 2018 року о 16.40 год. за адресою: м. Київ, вул. Освіти, 3а, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Scirocco», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Не погоджуючись з постановою суду, захисник Попов І.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка містить в собі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій поважність причини пропуску строку обґрунтовує тим, що розгляд справи відбувся за відсутності особи, щодо якої розглядалась справа, і ОСОБА_1 9 січня 2019 року подав заяву про перенесення розгляду справи для надання йому можливості ознайомитись з матеріалами справи та скористатись правовою допомогою.
Апелянт зазначає про те, що ОСОБА_1 в заяві посилався на те, що 28 грудня 2018 року з невстановленого номеру було повідомлено про те, що розгляд справи призначено на        10 січня 2019 року, але ОСОБА_1 раніше не знав про день та час розгляду справи, а на час новорічних світ перебував за межами м. Києва і не мав можливості скористатись своїми правами, у зв`язку з чим і повідомив суд про перенесення розгляду справи.  Також захисник наголошує на тому, що після ознайомлення з матеріали справи було встановлено, що така заява ОСОБА_1 відсутня взагалі, що свідчить про неповноту досліджених судом матеріалів та суттєвим порушенням вимог ст. 268 КУпАП.
Про існування вказаної постанови стало відомо після ознайомлення з матеріалами справи, а до ЄДРСР постанова була надіслана судом лише 7 травня 2019 року, що також в свою чергу свідчить про порушення з боку суду першої інстанції.
 
По суті апеляційних вимог, то захисник посилається на те, що висновок суду про винуватість ОСОБА_1 є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 не погодився з протоколом, про що свідчить відповідний запис, а пояснення свідків зафіксовані на заздалегідь сформованому бланку працівників поліції та фіксують тільки факт відмови від проходження огляду, і ні в якому разі не викладені в протоколі відомості щодо нестійкої ходи, запаху алкоголю з порожнини рота чи нечіткої мови, які фактично являються формальними ознаками алкогольного сп`яніння.
Більше того, як вказує апелянт, після перегляду відеозапису, який міститься у матеріалах справи, стає незрозумілим, чому у протоколі були перелічені ознаки алкогольного сп`яніння, адже на відео ОСОБА_1 розмовляє чітко і зрозуміло, а його ходу неможливо назвати нестійкою. На відео взагалі відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Натомість на записі працівник поліції чітко вказує, що вони були викликані за вказаною адресою у зв`язку із тим, що була відповідна скарга на гучне прослуховування музики у автомобілі під будинком.
Крім того, як звертає увагу захисник, з тексту постанови вбачається, що судом не досліджено відеозапис та не використано цей доказ при визначенні складу адміністративного правопорушення. Такий формальний підхід призвів до неповного дослідження доказів по справі.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, опитавши свідків, переглянувши відеозапис, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи клопотання, а також доводи апеляційної скарги, апеляційних суд доходить висновку про задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, як і до задоволення апеляційної скарги, з наступних підстав.
 
Відповідно до положення ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
 
Згідно до положень ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.
 
Вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді даної справи не дотримані, оскільки у матеріалах справи відсутнідані про належне сповіщення ОСОБА_1 про день та час розгляду справи, а також матеріали справи не місять будь-яких відомостей про виклик до суду особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, відповідно до положень                 ст. 277-2 КУпАП.
 
Під час розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження та пояснив суду, що 28 грудня 2018 року він отримав телефонний дзвінок про повідомлення розгляду справи на 10 січня 2019 року, але до суду не мав фізичної змоги прибути, оскільки перебував на Закарпатті . 9 січня 2019 року він подав заяву про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи та пошуку адвоката для здійснення захисту своїх інтересів під час розгляду справи. Але, як зазначив ОСОБА_1 , подана ним заява взагалі  була відсутня в матеріалах справи, і суд виніс постанову без його ( ОСОБА_1 ) участі. Після 9 січня 2019 року очікував повістку про виклик до суду, але так її і не отримав. Фактично про наявність оскаржуваної постанови стало відомо 24 травня 2019 року, коли виявив заблоковані грошові рахунки. 
 
Захисник Вербовий Р.П. підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, просив поновити строк та зазначив про те, що він пропущений з поважних причин, оскільки особа перебувала поза межами м. Києва, просила перенести розгляд справи, але суд це не взяв до уваги, чим також допустив порушення права на захист під час безпосереднього розгляду справи.
 
                Згідно з матеріалами справи, до апеляційної скарги долучена копія заяви ОСОБА_1 , подана 9 січня 2019 року до Солом`янського районного суду  м. Києва ОСОБА_1, що підтверджуються відбитком штмпелю суду,  про відкладення розгляду справи, призначеного на 10 січня 2019 року, у зв`язку з тим, що він перебував за межами м. Києва та не мав можливості ознайомитись з матеріалами справи та звернутись про правову допомогу (ас. 33). Однак, всупереч положень ст. 268 КУпАП, розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 .
 
Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова суду оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. 
 
Згідно з матеріалами справи наявна копія супровідного листа від 1 березня 2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 , направлена копія постанови  (ас. 11). Однак відомості про відправлення та отримання ОСОБА_1 , копії постанови матеріали справи не містять. 
Таким чином посилання апелянта та ОСОБА_1 про те, що останній дізнався про наявність оскаржуємої постанови тільки наприкінці травня 2019 року, матеріалами справи не спростовані. 
 
Апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 5 червня 2019 року (ас. 14-39).
 
З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови судді пропущено з поважних причин, а тому підлягає поновленню.
 
Що стосується доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.
 
Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
 
Проте, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції ці вимоги закону дотримані не в повному обсязі.
 
Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 ,суд першої інстанції в оскаржуваній постанові послався на матеріали справи, а саме на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, відеозапис (ас. 7), але місцевий суд не розкрив їх змісту.
 
Під час апеляційного розгляду встановлено наступне. 
 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД                                            № 343327складеного щодо ОСОБА_1 про те, що останній 10 листопада 2018 року о 16 год. 40 хв. за адресою: м. Київ, вул. Освіти 3а ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Scirocco», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 1).
 
Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
В разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність  за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду  передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1,   Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України  від 9 листопада 2015 року за   № 1452/735.  
Відповідно до вказаних нормативних актів за наявності ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.
                Водій  транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду  на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з  його  результатами,  направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. 
 
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що 10 листопада 2018 року перебував по вул.. Освіти, 3, разом з другом близько 16 год.  гучно слухали музику. Автомобіль був припаркований на парковці. Підійшли працівники поліції та повідомили, що він  п`яний керував транспортним засобом, та запитали,  чи він пройде тест. Він наголошував працівникам поліції, що він не керував автомобілем. Коли працівники поліції привели вже свідків для складання адміністративного матеріалу. Не було такого, щоб він в присутності двох свідків відмовлявся від проходження огляду. 
 
Захисник Вербовий Р.П. підтримав апеляційну скаргу та наголосив на тому, що працівниками патрульної поліції не доведено факт керування транспортним засобом, ознак сп`яніння в особи теж не було, особа перебувала в нормальному стані. Особа, яка притягнута до відповідальності не повинна доводити свою невинуватість.
 
Допитана під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що ОСОБА_1 10 листопада 2018 року приїхав до її чоловіка, щоб поговорити. ЇЇ чоловік був п`яний, вийшов на вулицю до ОСОБА_1 , де останні спілкувалися та гучно слухали музику, яка лунала з автомобіля.   Вона спостерігала за ними з балкону. Працівників поліції викликали сусіди через гучну музику.
 
Відповідно до переглянутого відеозапису працівник патрульної поліції  звертається до ОСОБА_1 , та вказує, що він ( ОСОБА_1 ) керував автомобілем, одночасно пропонує пройти тест за допомогою приладу «Драгер». ОСОБА_1 не погоджується, оскільки наголошує, що транспортним засобом не керував. Працівник поліції повідомляє, що виклик було здійснено на лінію «102» через гучну музику, на що ОСОБА_1 вказує, що музику гучно  слухати більше не будуть. В подальшому з відеозапису вбачається, як працівники поліції заповнюють анкетні дані свідків.
 
В суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що працівники патрульної поліції запропонували йому підписати протокол, з посиланням на те, що особа відмовляється від проходження огляду. При ньому особі нічого не пропонували. Він повірив працівникам поліції, оскільки проходження процедури не знав. 
 
Як пояснив під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 , свідки з`явились близько через 40 хв. після події, коли почали писати протокол. Прилад «Драгер» так і не був доставлений до місця події.
 
З метою перевірки доводів апеляційної скарги судом апеляційної інстанції неодноразово викликались працівники поліції, які до суду  не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.  
 
Згідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка  притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
 
Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.
 
                При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
 
Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 14  «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини 
проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005  року (із змінами), керування транспортним засобом  слід  розуміти  як  виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час  навчання  учнів-водіїв,  незалежно  від  того,  керує   особа транспортним  засобом,  який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Для притягнення   до   відповідальності   за   ст.  130  КУпАП не  має  значення,  протягом якого часу особа, яка перебуває  у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що  знижують  її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.  Правопорушення  вважають закінченим з того моменту, коли він  почав  рухатись.
 
З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, а саме: відсутність належних та допустимих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, перебування останнього з ознаками алкогольного сп`яніння або в стані алкогольного сп`яніння, порушення процедури огляду особи на стан алкогольного сп`яніння,   доводи, які викладені в апеляційній скарзі, є слушними та не спростовуються наявними у справі доказами, оскільки не містять об`єктивних даних, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1  ст. 130 КУпАП.
 
З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, недотримання працівниками поліції  процедури проведення огляду на стан сп`яніння, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,  за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД   № 343327 та постанові суду, враховуючи те, що Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено рішення суду в разі недоведеності винуватості особи  у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга захисника Потапова І.І. в інтересах ОСОБА_1 підлягає до задоволення, постанова суду - скасуванню  із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, - 
П О С Т А Н О В И Л А : 
Поновити захиснику Потапову Івану Ігоровичу в інтересах ОСОБА_1  строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 10 січня 2019 року.
 
Апеляційну скаргу захисника Потапова Івана Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити. 
 
Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 10 січня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 роки, стягнуто судовий збір в сумі 384, 20 грн. - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Постанова оскарженню не підлягає.

                Суддя
Київського апеляційного суду                                                                                                      М.А. Васильєва