ПОСТАНОВА
Іменем України

27 лютого 2020 року 
м. Київ
справа № 822/2973/17
адміністративне провадження № К/9901/39669/18
Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду:
судді-доповідача - Яковенка М. М.,
суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу №  822/2973/17
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду (головуючий суддя: В. К. Блонський) від 12 грудня 2017 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду (колегія у складі суддів: О. О. Сушко, Е.  С.  Смілянець, І. Г. Залімський) від 21 лютого 2018 року, 
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (далі - ГУНП в Хмельницькій області), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив: 
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Хмельницькій області № 1541 від 08 вересня 2017 року «Про притягнення старшого оперуповноваженого управління карного розшуку ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності»;
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Хмельницькій області № 311 о/с від 11 вересня 2017 року про звільнення капітана поліції ОСОБА_1 із служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 12 вересня 2017 року;
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Хмельницькій області № 384 о/с від 09 листопада 2017 року про часткову зміну пункту наказу ГУНП в Хмельницькій області № 311 о/с від 11 вересня 2017 року, згідно із яким вважати звільнення капітана поліції ОСОБА_1 із служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 18 вересня 2017 року;
- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції  на посаді старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок, боротьби з організованою злочинністю, незаконним обігом зброї та вибухівки управління карного розшуку ГУНП з 12 вересня 2017 року;
- стягнути з ГУНП в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу. 
2. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що починаючи з травня 2017 року щодо нього  проведений ряд службових розслідувань, за результатами яких вирішено заслухати позивача на засіданні комісії з етики та службової дисципліни апарату ГУНП в Хмельницькій області та притягнути його до дисциплінарної відповідальності після виходу на службу з лікарняного. 15 серпня 2017 року за фактом порушення ОСОБА_1 службової дисципліни та неналежного виконання службових обов`язків, затверджено висновок службового розслідування № 84/2017, проведеного за повідомленням начальника Ізяславського ВНП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області підполковника поліції ОСОБА_2 керівництву ГУНП в Хмельницькій області від 07 серпня 2017 року про те, що 07 серпня 2017 року затримано та поміщено на штрафмайданчик Ізяславського ВНП вантажний самоскид, який прибув зі Львова та на території колишнього аеродрому вивантажував сміття. Службовим, розслідуванням встановлено, що супровід вказаного автомобіля здійснював працівник УКР ГУНП в Хмельницькій області капітан поліції ОСОБА_1 
За результатами проведення службового розслідування за вказаним фактом прийняте рішення щодо вирішення питання щодо проведення атестування позивача в порядку статті 57 Закону України «Про Національну поліцію».
Позивач зазначає, що за весь цей час його ніхто не попереджав про проведення відносно нього службових розслідувань та атестації, будь-яких пояснень щодо його відсутності на робочому місці від нього ніхто не вимагав, чим порушено вимоги статті 14 Дисциплінарного статуту.
На думку позивача, порушення відповідачем  порядку проведення службових розслідувань та оформлення їх результатів, виключає можливість притягнення його до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України.
Крім того, наголошує на те, що  наказ про його звільнення прийнятий  11 вересня 2017 року, тобто у період перебування позивача на лікарняному, підтвердженням чого є листок непрацездатності серії АДЗ № 180905 від 11 вересня 2017 року, виданий Шепетівською районною лікарнею Хмельницької області.
3. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.
4. Не погоджуючись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій, 16 березня 2018 року позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
5. Ухвалою Верховного Суду (колегією у складі суддів: Стрелець Т. Г. (суддя-доповідач), Білоус  О.  В., Желтобрюх І. Л.) від 26 березня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача; встановлено строк для подачі відзиву на касаційну скаргу до 26 квітня 2018 року.
6. 26 квітня 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому відповідач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення суду першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.
7. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 12 червня 2019 року № 723/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Стрелець Т. Г., що унеможливлює її участь у розгляді касаційних скарг.
8. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 червня 2019 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутін І. В., Шишов О. О.
9. Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2020 року справу прийнято до провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
10. Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач, починаючи з 28 липня 2005 року згідно із наказом МВС України № 98 о/с проходив службу в органах внутрішніх справ України.
11. Наказом управління МВС України в Хмельницькій області № 176 о/с від 24 липня 2009 року лейтенант міліції ОСОБА_1 призначений на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку Центрального ВМ Хмельницького МВ УМВС.
12. 30 серпня 2017 року начальник УКР ГУНП в Хмельницькій області полковник поліції ОСОБА_10 доповів рапортом тимчасово виконуючому обов`язки начальника ГУНП в Хмельницькій області полковнику поліції ОСОБА_4 про те, що протягом 2017 року проведено 5 службових розслідувань за фактами неналежного виконання службових обов`язків та порушень службової дисципліни, допущених старшим оперуповноваженим УКР ГУНП капітаном поліції ОСОБА_1 , що виразилось у відсутності останнього без поважних причин на службі починаючи з квітня 2017 року.
13. За фактами порушення позивачем службової дисципліни працівниками поліції УКР ГУНП в Хмельницькій області у травні 2017 року проведено 4 службових розслідування.
14. 10 травня 2017 року завершено службове розслідування за результатами підведення підсумків роботи працівників УКР впродовж І кварталу 2017 року.
15. 24 травня 2017 року завершено службове розслідування за фактом відсутності на службі ОСОБА_1 без поважних причин з 09:00 год. до 13:00 год. 21 квітня 2017 року.
16. 24 травня 2017 року завершено службове розслідування за фактом неналежної підготовки до несення служби у складі СОГ, незнання вимог Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01 лютого 2016 року №70 та відсторонення від несення служби.
17. 29 травня 2017 року завершено службове розслідування за фактом відсутності на службі ОСОБА_1 без поважних причин 4 та 5 травня 2017 року.
18. За результатами вказаних службових розслідувань вирішено заслухати позивача на засіданні комісії з етики та службової дисципліни апарату ГУНП в Хмельницькій області та притягнути його до дисциплінарної відповідальності після виходу на службу з лікарняного.
19. 15 серпня 2017 року за фактом порушення ОСОБА_1 службової дисципліни та неналежного виконання службових обов`язків, затверджено висновок службового розслідування № 84/2017, проведеного за повідомленням начальника Ізяславського ВНП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області підполковника поліції ОСОБА_2 керівництву ГУНП в Хмельницькій області від 07 серпня 2017 року про те, що 07 серпня 2017 року затримано та поміщено на штрафмайданчик Ізяславського ВНП вантажний самоскид, який прибув зі Львова та на території колишнього аеродрому вивантажував сміття. Службовим, розслідуванням встановлено, що супровід вказаного автомобіля здійснював працівник УКР ГУНП в Хмельницькій області капітан поліції ОСОБА_1
20. За результатами проведення службового розслідування за вказаним фактом прийняте рішення щодо вирішення питання щодо проведення атестування ОСОБА_1 в порядку статті 57 Закону України «Про Національну поліцію».
21. Після закінчення вказаного службового розслідування інформація про причини відсутності ОСОБА_1 на службі з 17 травня 2017 року та його неявку для проходження атестування 30 серпня 2017 року до УКР ГУНП в Хмельницькій області станом на 30 серпня 2017 року не надходила.
22. 30 серпня 2017 року т.в.о. начальника ГУНП в Хмельницькій області було видано наказ №  1458 «Про призначення службового розслідування», яким призначено службове розслідування стосовно ОСОБА_1 , проведення якого було доручено комісії у складі начальника сектору УКР ГУНП майора поліції ОСОБА_7 , провідного інспектора ВІОС УКЗ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_14 та старшого оперуповноваженого УКР ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_18
23. Висновком службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни та неналежного виконання службових обов`язків окремими працівниками поліції ГУНП в Хмельницькій області № 2968/1231/14/01-2017 від 08 вересня 2017 року, який затверджений т.в.о. начальника ГУНП в Хмельницькій області полковником поліції ОСОБА_4 встановлено, що ОСОБА_1 починаючи з травня 2017 року не з`являвся на службу.
24. З метою встановлення причин його відсутності на робочому місці начальником УКР ГУНП ОСОБА_10 здійснювались телефонні дзвінки на номер мобільного телефону позивача ( НОМЕР_1 ). Однак, ОСОБА_1 на телефонні дзвінки не відповідав, на службу не з`являвся, про своє місце перебування та причини невиходу на службу нікого не повідомив.
25. 01 вересня 2017 року начальник сектору УКР ГУНП в Хмельницькій області майор поліції ОСОБА_7 у присутності начальника ВІОС УКЗ ГУНП в Хмельницькій області майора поліції ОСОБА_11 та провідного інспектора ВІОС УКЗ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_14 зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_1 . Під час розмови позивачу було повідомлено про проведення відносно нього службового розслідування та запропоновано надати пояснення з приводу причин відсутності на робочому місці.
26. ОСОБА_1 повідомив, що з даного приводу бажає проконсультуватись із юристом. Станом на 08 вересня 2017 року будь-яка інформація від останнього не надходила, та на подальші телефоні дзвінки від начальника УКР ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_10 позивач не відповідав.
27. За результатами телефонної розмови з ОСОБА_1 складено акт про відмову від надання пояснень від 01 вересня 2017 року № 2860/121/14-2017 та рапорт від 04 вересня 2017 року №  2861/121/14-2017.
28. В рамках проведення службового розслідування провідним інспектором ВІОС УКЗ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_14 , спільно із заступником начальника СКП Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області майором поліції ОСОБА_15 , з метою опитування ОСОБА_1 о 09:10 год. 03 вересня 2017 року відвідане місце проживання останнього в АДРЕСА_1 ., відповідно до якої перебували батьки ОСОБА_1 , які повідомили, що останнього за місцем їх проживання немає, місце його перебування повідомити відмовились.
29. Під час проведення службового розслідування опитано також двох сусідів за місцем проживання батьків ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , зокрема: 
мешканець квартири № 27 громадянин ОСОБА_16 повідомив, що бачив ОСОБА_1 орієнтовно в середині липня 2017 року. З пояснень громадянина ОСОБА_16 , позивач під час їх спілкування на стан свого здоров`я не скаржився; 
мешканець квартири № 26 громадянин ОСОБА_17 при наданні пояснень зазначив, що ОСОБА_1 бачив орієнтовно в кінці серпня чи на початку вересня 2017 року, однак з ним не спілкувався та обставин його перебування за адресою проживання батьків не знає.
30. Під час проведення службового розслідування також встановлено, що згідно із даними автономного контролера доступу в адміністративне приміщення ГУНП у Хмельницькій області, ОСОБА_1 використовувалась безконтактна картка доступу в період з 01 квітня 2017 року по 08 вересня 2017 року: а саме: 19 квітня 2017 року - о 12:54 год., 14:56 год., 15:22 год., 15:23 год., 17:42 год., 18:33 год.; 20 квітня 2017 року - о 08:22 год., 16:44 год., 17:41 год., 17:47 год., 18:23 год., 21 квітня 2017 року - о 17:10 год., 17:34 год., 18:11, год.; 22 квітня 2017 року - о 07:55 год., 08:30 год. та 08 серпня 2017 року о 20:48 год.
31. З метою встановлення можливого перебування ОСОБА_1 на лікарняному протягом квітня-серпня 2017 року, в межах проведеного службового розслідування, до медичних установ Хмельницької області надіслані відповідні запити.
32. Згідно із довідками ДУ «ТМО МВС України по Хмельницькій області» від 06 вересня 2017 року №  33/43-697, Славутської ЦРЛ від 06 вересня 2017 року № 1616, Ізяславської ЦРЛ від 06 вересня 2017 року № 967, Хмельницької міської лікарні від 06 вересня 2017 року № 730, Хмельницької обласної лікарні від 07 вересня 2017 року № 01-07/1777, ОСОБА_1 в період з 01 квітня 2017 року по час надання відповідей за медичною допомогою не звертався та на лікуванні не перебував.
33. Однак, відповідно до довідок Шепетівської ЦРЛ від 07 вересня 2017 року № 20/1625 позивач перебував на лікуванні з 24 квітня по 03 травня 2017 року, вузлової лікарні на станції м.  Шепетівка від 05 вересня 2017 року № 275 - з 10 по 17 травня 2017 року, Шепетівського Центру ПМСД - з 01 вересня 2017 року по 04 вересня 2017 року. Інших документів про перебування ОСОБА_1 на лікуванні не отримано та останній будь-яких документів про своє перебування на лікуванні не надавав.
34. Даним службовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 протягом п`яти місяців не з`являючись на службі системно допускав порушення внутрішнього трудового розпорядку ГУНП в Хмельницькій області, що відповідно до Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» є порушенням службової дисципліни.
35. У висновку службового розслідування зазначається, що вказані порушення службової дисципліни стались через низькі морально-ділові якості та особисту недисциплінованість ОСОБА_1 . Такі факти свідчать про самоусунення від належного виконання службових обов`язків та дотримання службової дисципліни.
36. Із вказаним висновком службового розслідування погодився т.в.о. начальника ГУНП полковник поліції Остапчук В. В., затвердивши його, та у відповідності до частини 6 статті 14 Дисциплінарного статуту видав наказ ГУНП в Хмельницькій області від 08 вересня 2017 року №  1541 «Про притягнення старшого оперуповноваженого УКР ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності», згідно із яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України.
37. 11 вересня 2017 року ГУНП в Хмельницькій області прийнятий наказ № 311 о/с, яким відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 12 вересня 2017 року, з виплатою компенсації за невикористану у році звільнення відпустку в кількості 15 діб.
38. В подальшому, у зв`язку з отриманням відповідачем лікарняного листа, долученого позивачем до адміністративного позову, відповідно до наказу ГУНП в Хмельницькій області від 09 листопада 2017 року 384 о/с дату звільнення ОСОБА_1 перенесено на 18 вересня 2017 року.
39. Вважаючи вищевказані накази незаконними та таким, що були прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства, позивач звернувся з цим позовом до суду.
IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
40. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач при звільненні позивача діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
41. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджуються з висновками суду першої та апеляційної інстанцій, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.
42. Скаржники наводить доводи аналогічні доводам адміністративного позову, апеляційної скарги, здійснює виклад обставин та надає їм відповідну оцінку, цитує норми процесуального та матеріального права, а також висловлює свою незгоду із оскаржуваними судовими рішеннями.
43. Зокрема, наголошує на тому, що у порушення вимог пп. 6.3.6 п. 6.3 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, має запропонувати надати порушнику письмові пояснення з приводу допущеного дисциплінарного проступку. Проте йому ніхто не пропонував надати такі пояснення. Більш того, в порушення пп. 6.3.2 та 6.3.4 п. 6.3 розділу 6 вказаної Інструкції, скаржник стверджує, що його позбавили права брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування. Про проведення щодо позивача службового розслідування останнього не було повідомлено. Також, наголошує на порушення строків накладення дисциплінарного стягнення, передбаченні статтею 16 Дисциплінарного статуту. 
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
44. Враховуючи положення п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №  460-ІХ, а також те, що касаційна скарга на судові рішення у цій справі була подана до набрання чинності цим Законом і розгляд їх не закінчено до набрання чинності цим Законом, Верховний Суд розглядає цю справу у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Отже, застосуванню підлягають положення КАС України у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року.
45. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.
46. Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
47. Згідно статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
48. Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
49. Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
50. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII), відповідно до статті 3 якого у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
51. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
52. Відповідно до частин першої статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді..
53. Частинами першою, другою статті 19 Закону № 580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
54. Частина перша статті 59 Закону № 580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
55. Стаття 60 Закону № 580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим законом та іншими нормативно-правовими актами.
56. Пункт 4 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII зазначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону.
57. На момент порушень службової дисципліни з боку позивача Дисциплінарний статут Національної поліції не набрав чинності.
58. Згідно з пунктом 9 Розділу ІІ Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23 грудня 2015 року № 901-VIII, до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».
59. Закон України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут). Цей Статут визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.
60. Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
61. У статті 2 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
62. За змістом частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
63. За змістом статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;   захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.
64. Стаття 12 Дисциплінарного статуту. На осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5)  попередження про неповну посадову відповідність;6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.
65. Положеннями пункту 1, 2, 4, 5, 6, 10, 12 статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
Службове розслідування має бути завершене протягом  одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником,  який призначив  службове розслідування,  або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.
Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.
Перед накладенням  дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.
Про накладення  дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.
При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.
У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.
66. З метою належної організації заходів, спрямованих на захист прав і свобод людини, зміцнення службової дисципліни в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ, попередження надзвичайних подій за участю особового складу, упорядкування питань призначення, проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, а також підвищення ефективності роботи підрозділів кадрового забезпечення наказом МВС, затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затверджена наказом МВС України від 12 березня 2013 року № 230 (далі - Інструкція).
67. У відповідності до положень пункту 6.3 Інструкції затверджені права осіб рядового та начальницького складу (РНС) органів внутрішніх справ України, а саме: отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування, брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування, висловлювати письмові зауваження щодо об`єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка(і) його проводить(ять), відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України, за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України, оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.
Затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення - забороняється.
68. Судами було встановлено, що позивач, оскаржуючи спірні накази, посилається на те, що під час звільнення він перебував на лікарняному, а тому роботодавець не мав права його звільняти.
69. Відповідно до пункту 2.6 Порядку звільнення від службових обов`язків через тимчасову непрацездатність осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ і військовослужбовців внутрішніх військ МВС України, затвердженого заступником Міністра внутрішніх справ України від 27 січня 2004 року, про необхідність лікування у закладах охорони здоров`я інших центральних та місцевих органів виконавчої влади (крім випадків коли необхідна екстрена госпіталізація) працівник повідомляє безпосереднього начальника (командира) рапортом, який візується дільничним терапевтом амбулаторно-поліклінічного закладу органів внутрішніх справ при наявності його в даному населеному пункті.
70. Верховний Суд враховує, що позивачем не було виконано покладений на нього як на поліцейського обов`язок у разі хвороби повідомити негайно про це свого безпосереднього керівника, що визначений вказаним Порядком, за якими працівник у випадку захворювання повинен повідомити свого безпосереднього начальника (командира) рапортом про місцезнаходження на лікуванні, у зв`язку з чим керівництву ГУНП в Хмельницькій області не було відомо про те, що позивач перебуває на лікуванні.
71. За змістом статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку тощо.
72. Однак, судами попередніх інстанцій було встановлено на підставі матеріалів службового розслідування та складеного висновку, що позивач протягом п`яти місяців не з`являючись на службі системно допускав порушення внутрішнього трудового розпорядку ГУНП в Хмельницькій області, що відповідно до Дисциплінарного статуту є порушенням службової дисципліни. У висновку службового розслідування зазначається, що вказані порушення службової дисципліни стались через низькі морально-ділові якості та особисту недисциплінованість ОСОБА_1 . Такі факти свідчать про самоусунення від належного виконання службових обов`язків та дотримання службової дисципліни.
73. Так, обраний вид дисциплінарного стягнення є найсуворішим і обов`язком, у цьому випадку, відповідача необхідно було врахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків, рівень кваліфікації.
74. Верховний Суд не має обґрунтованих підстав вважати, що за встановлених в цій справі обставин відповідач свого обов`язку не виконав, оскільки службовим розслідуванням, проведеним за фактом невиходу позивача на службу лише констатовано, факт, що за порушення останнім службової дисципліни в травні 2017 року ГУНП в Хмельницькій області проведено 4 службових розслідування, та вказано на те, що позивач систематично допускає порушення службової дисципліни, тому на думку Верховного Суду, є істотним порушенням службової дисципліни.
75. При цьому, ГУНП в Хмельницькій області отримавши позовну заяву позивача додатком до якої була довідка про перебування останнього в період з 11 вересня 2017 року по 15 вересня 2017 року на лікуванні, видало наказ яким перенесло позивачеві дату звільнення з 12 вересня 2017 року на 18 вересня 2017 року (16 вересня 2017 року та 17 вересня 2017 року вихідні дні).
76. З урахуванням вказаного, Суд не вбачає протиправності дій відповідача щодо звільнення позивача в період тимчасової непрацездатності, оскільки під час розгляду справи судами встановлено, що на момент прийняття оскарженого наказу відповідач не був обізнаним та не міг бути обізнаним про тимчасову непрацездатність позивача, та як наслідок вказані обставини не обмежували право застосувати до працівника дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, натомість позивач свідомо не повідомляв про свою тимчасову непрацездатність роботодавця.
77. Водночас, твердження скаржника про те, що ГУНП а Хмельницькій області виконано дисциплінарне стягнення про звільнення його з органів поліції більше ніж через місяць після його накладення не заслуговує на увагу, оскільки як вже зазначалось вище, дисциплінарне розслідування за фактом порушення позивачем службової дисципліни було завершено 08 вересня 2017 року, цього ж дня у відповідності до частини шостої статті 14 Дисциплінарного статуту начальником ГУНП в Хмельницькій області видано наказ №1541 «Про притягнення до старшого оперуповноваженого УКР ГУНП в Хмельницькій області  капітана поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності», згідно якого на позивача накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби та від 11 вересня 2017 року прийнято наказ № 311 о/с, яким відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 12 вересня 2017 року, з виплатою компенсації за невикористану у році звільнення відпустку в кількості 15 діб, а наказом від 09 листопада 2017 року № 384 о/с було внесено лише зміни в частині дати звільнення, а дата видання наказу (тобто фактично виконання дисциплінарного стягнення) залишилась незмінною, тобто 11 вересня 2017 року.
78. Крім того, посилання скаржника у касаційній скарзі на порушення процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не знайшли свого підтвердження, оскільки всі необхідні та достатні заходи щодо його проведення реалізовано: службове розслідування призначено наказом від 30 серпня 2017 року т.в.о. начальника ГУНП в Хмельницькій області, висновок службового розслідування затверджено 08 вересня 2017 року, під час проведення службового розслідування позивачу пропонувалося надати свої пояснення, але станом на 08 вересня 2017 року будь-якої інформації від позивача не надходила, внаслідок чого було складено акт про відмову від надання пояснень (небажання особи надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення), та проведено аналіз інших документів тощо.
79. За таких обставин та враховуючи те, що служба в органах поліції за своїм характером та специфікою має базуватися на високій свідомості та підвищеному почуттю відповідальності, Верховний Суд вважає, що в спірних правовідносинах відповідач, приймаючи оспорювані накази, діяв обґрунтовано, на підставі та в межах повноважень та застосував до позивача такий вид стягнення, який в повній мірі відповідає скоєному ним проступку.
80. Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з того, що судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, у касаційній скарзі не зазначено.
81. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; п. 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; п. 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Ruiz Torija v.Spain серія A. 303-A; п. 29).
82. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанцій у справі про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог.
83. Згідно частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
84. З огляду на викладене, висновки суду першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
85. Оскільки Суд залишає в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року у справі №  822/2973/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                 М. М. Яковенко

Судді                                                                                                    І. В. Дашутін

                                                                                                    О. О. Шишов