УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/4206/19 Головуючий у 1-й інст. Маслак В. П. 
Категорія 41 Доповідач Миніч Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді: Миніч Т.І. 
суддів:              Трояновської Г.С., 
Павицької Т.М. 
секретаря
судового засідання   Ковальської Я.В.
з участю представника відповідача 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11 грудня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Маслак В.П.
у цивільній справі №296/4206/19 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради про приниження честі та гідності,-

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила стягнути з відповідача 300 000,00 грн. моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що під час розгляду позовної заяви про порушення її прав на справедливий суд у справі №296/403/19 Виконавчий комітет Житомирської міської ради, як відповідач у справі, у відзиві на позовну заяву від 08.02.2019 р., у заперечені на відповідь на відзив на уточнену позовну заяву від 04.03.2019 р., у відзиві на уточнену позовну заяву 22.02.2019 р. послався на необхідність проведення психологічної експертизи для встановлення особливостей психічної діяльності в поведінці особи. На думку позивача, такі дії відповідача не відповідають жодним нормам чинного законодавства України, Конституції України та принижують її честь та гідність. Вказаними діями відповідача ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, що призвело до погіршення стану її здоров`я, душевних страждань позбавило її можливості реалізації її звичок та бажань. 
В заяві про уточнення позовних вимог ОСОБА_1 обґрунтувала розмір моральної шкоди з урахуванням положень ст.ст.364,366,367 КК України, якими встановлено штраф за порушення законодавства (а.с.84-93).
Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 11 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що протоколом авторозподілу від 23.08.2019 р. судді Маслак В.П. вказана справа не передавалась на розгляд, а передавалась ухвала про самовідвід судді Драча Ю.І. Крім того, судом першої інстанції незаконно, на думку апелянта, відмовлено у розгляді уточнених позовних вимог. Вважає, що нею, як позивачем було доведено протиправність дій відповідача, якими принижено її честь та гідність.
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що в провадженні Корольовського районного суду м.Житомира перебувала справа №296/403/19 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради про порушення прав позивача на справедливий суд по справі №296/10606/16а, стягнення моральної шкоди. 
Підставою звернення позивача з позовом у даній справі слугувало приниження, на думку ОСОБА_1 , її честі і гідності що виразилось у посиланнях відповідача у справі №296/403/19 на те, що позивачем не подано документів щодо проведення психологічної експертизи, довідок лікаря-психолога, що б підтвердило психологічний зміст моральних страждань, негативних змін психічної діяльності особи (позивача). Доведення або спростування факту заподіяння відповідачем ОСОБА_1 моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру мало б значення для вирішення спору про відшкодування моральної шкоди.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що вказані письмові пояснення не можуть вважатися такими, що принижують честь та гідність, за які можливе відшкодування моральної шкоди.
При цьому судом враховано, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством (ст.201 ЦК).
Нормами статей 297, 299 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України. 
Згідно з ч.1, п.4 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи.
В пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно з п.5 даної постанови Пленуму обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Так, в даному випадку матеріали справи свідчать про те, що реалізуючи свої процесуальні права як відповідача у справі №296/403/19, представник міськвиконкому подав відзив на позовну заяву від 08.02.2019 р., відзив на уточнену позовну заяву від 22.02.2019 р., заперечення на відповідь на відзив на уточнену позовну заяву від 04.03.2019 (а.с.5-10). 
Обґрунтовуючи свої заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 , представник виконавчого комітету Житомирської міської ради зазначив зокрема, що "не додано доказів щодо проведення психологічної експертизи, яка могла б встановити, ті особливості психічної діяльності і такі їх прояви у поведінці особи, що мають юридичне значення і викликають певні правові наслідки. Тобто, наявність моральної шкоди та її грошовий еквівалент. Не долучено до позову також жодної довідки від лікаря-психолога або інших лікарів" (а.с.6). "Не долучено до позову жодної довідки від лікаря-психолога або інших лікарів"(а.с.7 на звороті). "Не додано документів щодо проведення психологічної експертизи, яка могла б встановити, ті особливості психічної діяльності і такі їх прояви у поведінці особи, що мають юридичне значення і викликають певні правові наслідки. Тобто, наявність моральної шкоди та її грошовий еквівалент"(а.с.9 на звороті). 
Тобто, у відзиві на позов представник відповідача висловив свої заперечення щодо необхідності висновку судово-психологічної експертизи, яка допомагає визначити факт наявності моральних страждань, їх ступінь, глибину, вплив, встановити причинно-наслідковий зв`язок змін психологічної діяльності особи, з метою встановлення й відшкодування (компенсації) моральної шкоди. 
В даному випадку розуміється, що психологічна експертиза є однією з форм застосування спеціальних знань у цивільному судочинстві, яка допомагає суду у вирішенні питань психологічного змісту.
Об`єктом дослідження є психічна діяльність особи, яка претендує на компенсацію моральної шкоди у юридично значущий період, що включає ситуацію завдання моральної шкоди, а також ситуацію, яка настала після правопорушення, пов`язана із моральними й фізичними стражданнями. 
Предметом дослідження в цьому випадку є фактичні дані щодо змін у психічній діяльності постраждалого, які настали в результаті дії (бездіяльності) особи, яка завдала шкоди. Виходячи з цього, основними завданнями виду судової експертизи є визначення наявності/відсутності факту негативних змін, з боку психіки підекспертної особи як прояв моральних страждань, що викликані діями відповідача; рівня (глибини) ураження психіки. 
Поняття «моральна шкода» визначено в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, де в п.3 постанови визначено, що під моральною шкодою розуміють втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Підстави призначення судово-психологічної експертизи моральної шкоди грунтуються на тому, що необхідно вирізняти факти й думки. 
Отже, висновок експерта в такому разі може слугувати доказом величини ступеню моральних страждань, визначення якого є необхідним для встановлення розміру компенсації. 
Крім того, інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом (абз.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи").
За таких обставин, суд першої інстанції правильно вважав, що посилання відповідача у відзиві на позов ОСОБА_1 на відсутність в матеріалах справи №296/403/19 документів щодо проведення психологічної експертизи, довідок лікаря-психолога не можуть свідчити про приниження честі та гідності ОСОБА_1 , а обумовлені висловлюванням думки сторони у справі щодо доведеності обставин наявності моральних страждань, встановлення розміру компенсації нанесеної моральної шкоди у грошовому еквіваленті. 
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають. 
За наведених обставин підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, - 
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 11 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 13.02.2020 року.