КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
18 листопада 2019 року                                                                   м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду                                  Васильєва М.А., 
за участю:
потерпілої                                                                                                      ОСОБА_1 
представника потерпілої                                                                     Скрипки М.В. 
захисника                                                                                                      Чащєва Д.І. 
особи, яка притягнута до
адміністративної відповідальності,                                              ОСОБА_3                                        
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Скворцова Геннадія Васильовича в інтересах ОСОБА_3 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 2 вересня 2019 року, якою 
ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
визнана на винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.,
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою суду ОСОБА_3 визнана винуватою в тому, що 11 червня 2019 о 08 год. 05 хв. в м. Києві на регульованому перехресті вул. Столичне шосе - вул. Старокиївська, керуючи автомобілем «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагувала на її зміну, перед початком та зміною напрямку руху не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофору, не надала дорогу автомобілю «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , що рухався в зустрічному напрямку прямо. В результаті відбулось зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, а також водій ОСОБА_1 , пасажири ОСОБА_9,  ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження, тобто, ОСОБА_3 порушила п.п. 2.3 б), 10.1, 16.6 ПДР України, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
 
Не погоджуючись з постановою суду, захисник Скворцов Г.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, провадження у справі щодо ОСОБА_3 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
В апеляційній               скарзі захисник Скворцов Г.В. посилається на те, що матеріали справи не підтверджують наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Так захисник вказує на те, що перед тим, як сталась ДТП,  ОСОБА_3 рухалась по вулиці Старокиївській, виконуючи лівий поворот в напрямку смт. Козин, та впевнившись, що всі машини зупинились і рух автомобіля не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху, на свій зелений сигнал світлофору почала здійснювати рух, в ході чого ОСОБА_3 відчула сильний удар в праву задню частину свого автомобіля, автомобілем «NISSAN NOTE», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 .
На переконання апелянта, на місці пригоди не виявлено слідів гальмування, що призвело до того, що рух на автомобілі «VOLKSWAGEN TOUAREG» був неможливим внаслідок отриманих серйозних пошкоджень, тому водій ОСОБА_1 , не зупиняючись на червоний сигнал основного світлофору та, навіть, не знижуючи швидкість перед ним, вирішила проїхати повз, не будучи уважною та не встеживши за дорожньою обстановкою, не встигла зреагувати на автомобіль «VOLKSWAGEN TOUAREG» під керуванням водія ОСОБА_5 , який повертав ліворуч на свій дозволяючий зелений сигнал світлофору.
Як звертає захисник Скворцов Г.В., суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови не врахував заперечення, подані на протокол, складений щодо ОСОБА_3 , а саме те, що водій ОСОБА_1 рухалась на транспортному засобі за відсутності страхового поліса. 
Також апелянт звертає увагу на те, що протокол складено з грубими порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, не чітко вказані прізвища потерпілих івзагалі відсутня інформація щодо місця їх реєстрації або проживання.
Крім того захисник Скворцов Г .В . звертає увагу на те, що, ознайомившись зі схемою дорожньо - транспортної пригоди, на якій повинні вказуватись точні відомості, що дозволяютьвідновити розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди, було виявлено, що на схемі не зображено ще один світлофор, який розташований на                                вул. Старокиївській, що має суттєве значення для вирішення справи. Так, в поясненнях           ОСОБА_3 йдеться про те, як вона, виконуючи лівий поворот, впевнено почала рухатись на свій зелений сигнал світлофору, а на самій схемі цього світлофору слідчим Губарем В.М. зображено взагалі не було. Окрім того, захисник посилається на те, що водію ОСОБА_3 не були роз`яснені при складанні протоколу її права та обов`язки. 
Як вказав захисник Скворцов Г.В., суд першої інстанції вважав, що вина ОСОБА_3 підтверджується зокрема«іншими зібраними у справі матеріалами», але в  матеріалах справи вказано, що здійснювалось фотографування. Проте, в ходіознайомлення з матеріалами справи жодних фото виявлено не було, що суддею першої інстанції взагалі не було прийнято до уваги.
Окрім того, захисник наголошує, що в оскаржуваній постанові вказано, що дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_3 винною за ст. 124 КУпАП, оскільки вона порушила п. 15.12 ПДР України, але вказаний пункт ніяк не відноситься до даної справи, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення вказані інші пункти ПДР, які ніби то порушені ОСОБА_3 .
 
На вказану апеляційну скаргу представником потерпілої ОСОБА_7 - адвокатом Скрипкою М.В. подані заперечення, в яких представник, вважаючи постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, долучивши на підтвердження своєї позиції фотокартки та відеозапис  з місця ДТП.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та її захисника на підтримання апеляційної скарги, потерпілу ОСОБА_8 та її представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, а також додатково долучені до справи докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав. 
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
 
                Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
 
Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані. 
 
         Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18                 № 307113 від 29 липня 2019 року, 11 червня 2019 року о 08.05 год.  в м. Києві на регульованому перехресті Столичне шосе та вул.. Старокиївська водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Фольксваген Туарег номерний знак НОМЕР_1 , не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагувала на її зміну, перед початком та зміною напрямку руху не впевнившись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі головного світлофору, не надала дорогу автомобілю «Ніссан Нота» номерний знак НОМЕР_2 , що рухався у зустрічному напрямку прямо, в результаті сталося зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень та тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , чим порушила п. 2.3 (б), 10.1, 16.6 ПДР України (ас. 1). 
 
                Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, встановлених судом,  суд навів пояснення учасників, а також послався на дані, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 307113 від 29 липня 2019 року, схемі ДТП, письмові пояснення учасників ДТП, іншими матеріали справи.  
 
                Так, з письмових пояснень ОСОБА_3 , наданих одразу після ДТП, 11 червня 2019 року вона о 08.05 год. вона  керувала автомобілем Туарег НОМЕР_1 з Києва в напрямку Козина. На повороті на Козин (дамба), виконуючи лівий поворот на свій дозволяючий злий, впевнившись, що всі машини зупинились і що їй, і вона нікому і ніхто не заважає для здійснення повороту, ввімкнувши лівий покажчик повороту, почала здійснювати рух. При закінченні здійсненні повороту вона відчула сильний удар в праву задню частину свого автомобіля, автомобілем Ніссан НОМЕР_2 . Після ДТП  рух на автомобілі Туарег є неможливим в наслідок отриманих пошкоджень (ас. 25).
 
                В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 надала суду такі ж пояснення, зазначивши, що вона рухалась на зелений сигнал світлофора, будь-яких порушень ПДР України з її боку не було, а порушення ПДР були з боку іншого водія, оскільки водій ОСОБА_7 не пропустила її, не дала завершити маневр.
 
В суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду захисники ОСОБА_3 зазначив ті ж самі обставини та просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення. 
 
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_7 , наданих одразу після ДТП, 11 червня 2019 року о 08.05 год. вона керувала автомобілем Ніссан державний номерний знак НОМЕР_3 по Старообухівській трасі в напрямку м. Києва в крайньому лівому ряду. Попереду був світлофор. Під`їжджаючи до світлофора, для неї горів зелений сигнал світлофору. Попереду автомобіля почав повертати автомобіль Фольксваген, внаслідок чого сталося ДТП, де Ніссан вдарив автомобіль Фольксваген Туарег НОМЕР_1 в праву дверку. Разом з нею були пасажири в кількості 4 осіб (ас. 24). 
 
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 та її представник підтвердили вказані обставини, зазначивши про те, що зелений сигнал світлофору горів як по напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_7 , так і під керуванням ОСОБА_3 . При цьому, світлофори дублювались для попутних напрямків, тобто, ОСОБА_3 повинна була бачити світлофор для напрямку руху ОСОБА_7 . Враховуючи, що для водія ОСОБА_7 горів зелений сигнал світлофора, який дозволяв їй рух прямо, водій ОСОБА_3 за наявності, навіть, зеленого сигналу світлофору для її напрямку зобов`язана була пропусти зустрічний транспорт і тільки після цього здійснювати поворот ліворуч. 
 
Обставини щодо роботи світлофора, зазначені потерпілою та її представником, підтверджуються долученими до заперечення фотокартками, відеозаписом, а також даними, викладеними у циклограмі світлофорного об`єкту перехресть на трасі Київ-Обухів, наданому Службою автомобільних доріг у Київській області на запит Київського апеляційного суду. 
При цьому, згідно з циклограмою, відповідно до якої напрямок руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_3 - 1,3,  а напрямок руху водія ОСОБА_7 - 2,4, для обох напрямків зелений сигнал світлофора загоряється одночасно. При цьому для напрямків руху 2, 3, 4 світлофор працює в однаковому режимі, однак, для першого напрямку зелений сигнал світлофора на 6 секунд горить менше. 
 
За таких обставин посилання ОСОБА_3 про те, що водій ОСОБА_7 здійснювала рух на червоний сигнал світлофора є безпідставними. 
Відповідно до обставин, встановлених судом першої інстанції, ОСОБА_3 не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагувала на її зміну, перед початком та зміною напрямку руху не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофору, не надала дорогу автомобілю «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , що рухався в зустрічному напрямку прямо, що призвело до зіткнення транспортних засобів. 
 
Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 були порушені пп. 2.3 (б), 10.1, 16.6 ПДР України, якими передбачено:
п. 2.3 (б) - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п.10.1 -  перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
п.16.6 - повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч, 
про що і було зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 .
 
Разом з тим, встановивши правильно обставини вчинення ДТП, суд помилково зазначив про порушення ОСОБА_3 п. 15.12 ПДР України, яким передбачено, що водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним, на що обґрунтовано послався захисник в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим постанова суду підлягає зміні, а саме в мотивувальній частині постанови, яка наразі оскаржується, слід зазначити, що ОСОБА_3 порушила не п. 15.12 ПДР України, а п. 2.3 (б), 10.1, 16.6 ПДР України, що призвело до зіткнення транспортних засобів . 
 
Доводи апеляційної скарги про те, що перед тим, як сталась ДТП,  ОСОБА_3 рухалась по вулиці Старокиївській, виконуючи лівий поворот в напрямку смт. Козин, та, впевнившись, що всі машини зупинились і рух автомобіля не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху, на свій зелений сигнал світлофору почала здійснювати рух, в ході чого ОСОБА_3 відчула сильний удар в праву задню частину свого автомобіля, автомобілем «NISSAN NOTE», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , спростовуються наявними у справі доказами. 
 
Окрім того, доводи апелянта про те, що на місці пригоди не виявлено слідів гальмування, що призвело до того, що рух на автомобілі «VOLKSWAGEN TOUAREG» був неможливим внаслідок отриманих серйозних пошкоджень, тому водій ОСОБА_1 , не зупиняючись на червоний сигнал основного світлофору та, навіть, не знижуючи швидкість перед ним, вирішила проїхати повз, не будучи уважною та не встеживши за дорожньою обстановкою, не встигла зреагувати на автомобіль «VOLKSWAGEN TOUAREG» під керуванням водія ОСОБА_5 , який повертав ліворуч на свій дозволяючий зелений сигнал світлофору, є безпідставними, оскільки згідно зі схемою ДТП, зіткнення транспортних засобів відбулось на смузі руху транспортного засобу  під керуванням ОСОБА_7 , яка рухалась у лівій крайній смузі свого напрямку, та яка повідомила, що безпосередньо перед рухом її автомобіля автомобіль під керуванням ОСОБА_3 розпочав поворот.
 
Посилання захисника на те,  що протокол складено з грубими порушеннями вимог            ст. 256 КУпАП, не чітко вказані прізвища потерпілих івзагалі відсутня інформація щодо місця їх реєстрації або проживання, є слушними, однак, не є підставою для скасування постанови, оскільки відомості щодо потерпілих містяться в матеріалах справи, в т.ч. у письмових поясненнях вказаних осіб, а також їхніх заявах (ас. 3, 24, 30, 32,)
 
Доводи захисника про те, що, ознайомившись зі схемою дорожньо-транспортної пригоди, на якій повинні вказуватись точні відомості, що дозволяють відновити розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди, було виявлено, що на схемі не зображено ще один світлофор, який розташований на  вул. Старокиївській, що має суттєве значення для вирішення справи, є безпідставними, оскільки на схемі ДТП зафіксовані світлофори в обох напрямках (ас. 21). 
 
 Що стосується доводів апеляційної скарги про те,  що водію ОСОБА_3 не були роз`яснені при складанні протоколу її права та обов`язки, що ці обставини спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_3  роз`яснені права та обов`язки, нею зроблений особистий запис, що вона не згодна з протоколом, та вчинені власноручно підписи без будь-яких зауважень та застережень (ас. 1). 
 
Що стосується доводів апеляційної скарги, що судом не врахована відсутність страхового полісу на транспортний засіб під керуванням ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає, що наявність вказаних обставин не знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, а, відтак, не може бути взята до уваги. 
 
Дослідженими у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, встановлених судом, а відтак, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення. 
 
З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, постанова судді є законною та обґрунтованою  та підстави для її скасування та закриття провадження у справі відсутні, а відтак апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, - 
П О С Т А Н О В И Л А : 
Апеляційну скаргу захисника Скворцова Геннадія Васильовича в інтересах ОСОБА_3 - без задоволення.
 Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 2 вересня 2019 року, якою ОСОБА_3  визнана на винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. - змінити, зазначивши в мотивувальній частині  постанови про порушення ОСОБА_3 п.п. 2.3 (б), 10.1, 16.6 ПДР України замість п. 15.12 ПДР України.
 
В решті постанову залишити без змін. 
 
Постанова оскарженню не підлягає.

                Суддя
Київського апеляційного суду                                                                                                      М.А. Васильєва