ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року 
м. Київ
Справа №  911/1540/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючий - Огороднік К.М., Банасько О.О., Жуков С.В.,
за участю секретаря судового засідання - Ксензової Г.Є.; 
за участю представників:
 АБ "Приватбанк" - Ручко О.М. (дов. від 29.12.2018), 
 арбітражний керуючий  Демчан О.І. (особисто), 
ТзОВ "Аграрні системні технології" - Марчук В.Б. (дов. від. 10.01.2019), 
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк"
на ухвалу Господарського суду Київської області від 03.06.2019 
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2019
у справі №911/1540/18 
за заявою ТОВ "ФГ "Аграрні технології"
про банкрутство ТзОВ "Аграрні системні технології",

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.07.2018 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФГ "Аграрні технології" (далі -  ТзОВ "ФГ "Аграрні технології")  про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрні системні технології" (далі -  ТзОВ "Аграрні системні технології", боржник), призначено підготовче засідання та вирішено інші процедурні питання по справі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.08.2018 порушено провадження у справі про банкрутство ТзОВ "Аграрні системні технології"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 115 календарних днів; призначено розпорядником майна ТзОВ "Аграрні системні технології" арбітражного керуючого Демчана О.І. та відмовлено у задоволенні заяви арбітражного керуючого Кравченка Р.М. про участь у даній справі.

03.08.2018 на офіційному веб-сайті Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в мережі Інтернет здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Аграрні системні технології" номер публікації якого 53305.

У порядку ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство) до суду першої інстанції із відповідними кредиторськими заявами звернулись: 31.08.2018 - ТзОВ     "Київрестсервіс", AST Global Traiding Limited, ТзОВ      "АСТ Агро", ТзОВ        "Дейвест", ТзОВ      "Юніверс груп"; 03.09.2018 - ТзОВ "Агалего ЛТД", ТзОВ "Фермер "Слюсар", ТзОВ     "Агро Істейт", ТзОВ         "Агро транс груп", ТзОВ         "Мейтім", ТзОВ     "Рокмант", ТзОВ         "Акріс агро", ТзОВ         "Івенрайс", ТзОВ      "Банерс", ТзОВ      "Хауленд".

До місцевого суду також звернулось Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ КБ "Приватбанк", Банк)  із заявою від 25.10.2018  про визнання кредиторських вимог. У своїй заяві (із урахуванням уточнень та додаткових пояснень), АТ КБ "Приватбанк" просив місцевий суд визнати грошові вимоги останнього у загальному розмірі 319     772 221,59 грн, а саме: 319      772     197,59 грн. - як забезпечені вимоги, 24,00 грн. - вимоги шостої черги, та включити їх до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Аграрні системні технології" у сумі 24,00 грн. - до шостої черги задоволення вимог кредиторів, судовий збір - 3      524,00 грн. - до першої черги задоволення, 319         772         197,59 грн. - окремо, як забезпечені заставою майна боржника. 
Заяву обґрунтовано посиланням на ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України),  ст.ст. 525, 526, 530, 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)  та вказано на те, що зазначені вимоги виникли на підставі відповідного кредитного договору та договору застави, укладеного між АТ КБ "Приватбанк" та боржником, отже банк є забезпеченим кредитором  на всю суму грошових вимог. Зазначав, що згідно договору застави термін його дії становить - до повного виконання зобов`язань по кредитному договору. 
Оскільки у порушення умов кредитного договору боржник не виконав свої зобов`язання, договір застави є дійсним. Стверджує, що строк дії відповідних контрактів, майнові права за яким передані у заставу, не є терміном дії права у розумінні ст. 28 Закону України "Про заставу", а є строком виконання зобов`язання, а отже термін дії права, що складає предмет застави не є припиненим, оскільки невиконання умов договору не тягне за собою припинення терміну дії права. Крім того, вказує на те, що оскільки банк є забезпеченим кредитором, то на нього не розповсюджується дія ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство. Щодо вимог шостої черги - 24,00 грн, то зазначає, що вказана заборгованість наявна у боржника за розрахунково-касове обслуговування, яке було здійснено банком 28.12.2018р. та 25.01.2019р., та яку боржник станом на 15.02.2019р. не погасив.

Боржник  та розпорядник майна боржника подали заперечення проти внесення до реєстру вимог кредиторів боржника вимоги АТ КБ "Приватбанк", зазначивши, що відповідно до умов договору застави ТзОВ "Аграрні системні технології" було передано АТ КБ "Приватбанк" майнові права на отримання грошових коштів за відповідними контрактами.  Оскільки строк дії контрактів закінчився 31.03.2016 та 30.05.2017 і жодних поставок товарів та руху коштів по ним не відбулось, тому згідно на ст.ст. 28, 49 Закону України "Про заставу" у заставі перебуває неіснуюче майнове права, що є підставою для відмови у визнанні вимог банка, як таких що забезпечені заставою. 
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
27.12.2013 між АТ КБ "Приватбанк" (Банк) та ПрАТ "Технологічна аграрна компанія об`єднана" (позичальник) укладено кредитний договір №DNH1LON04722, із відповідними змінами та доповненнями (далі - Кредитний договір), відповідно до п. 1.1 якого Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит в формі згідно з п.А.1 цього договору, з лімітом і на цілі, зазначені у п. А.2 цього договору не пізніше 5 днів з моменту зазначеного у третьому абзаці п.2.1.2 цього договору в обмін на зобов`язання позивальника з повернення кредиту, сплати процентів, винагороди обумовлені цим договором.

Згідно пп. А.1, А.2 Кредитного договору, вид кредиту - невідновлювальна кредитна лінія; ліміт цього договору - 7       350       125,11дол. США.

12.02.2015 між ПрАТ "Технологічна аграрна компанія об`єднана" (первісний боржник), ТОВ "АСТ" (новий боржник) та АТ КБ "Приватбанк" (кредитор) укладено договір №DNH1LON04722/1 про заміну боржника у зобов`язанні, із відповідними змінами та доповненнями (далі - Договір про заміну боржника), відповідно до п.1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний боржник переводить свій борг на нового боржника, внаслідок чого новий боржник заміняє первісного боржника, як зобов`язану сторону у Кредитному договорі, укладеному між первісним боржником та кредитором.

За умовами договору, новий боржник стає зобов`язаним здійснити замість первісного боржника наступні обов`язки: повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, сплатити проценти за користування кредитом у випадку порушення будь-якого з грошового зобов`язання, винагороди, неустойки (пені, штрафи), а також виконати всі інші обов`язки, які були покладено на первісного боржника за кредитним договором, додатками та договорами про внесення змін до нього (п. 1.2 Договору про заміну боржника). 

Згідно з пп. 1.3.5 п. 1. 3 Договору про заміну боржника переведення боргу за цим договором здійснюється на наступних умовах, зокрема, забезпечення виконання зобов`язань нового боржника перед кредитором за Кредитним договором, а саме, договором застави №DNH1LON04722/DZ3 (майнових прав на отримання грошових коштів по господарському договору) від 12.02.2015 між кредитором та новим боржником.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 05.02.2016, а по зобов`язанням, не виконаним у зазначений строк, - до моменту повного виконання цим зобов`язань (п.п. 4.1-4.2 Договору про заміну боржника).

На виконання пп. 1.3.5 п. 1. 3 Договору про заміну боржника, 12.02.2015 між ТзОВ "Аграрні системні технології" (заставодавець) та АТ КБ "Приватбанк" (заставодержатель) укладено договір застави №DNH1LON04722/DZ3 (майнових прав на отримання грошових коштів по господарському договору), із відповідними змінами та доповненнями (далі - Договір застави), відповідно до п. 1 якого, предметом цього договору є надання заставодавцем в заставу майнових прав на отримання грошових коштів в повному обсязі по: контракту №01122014 від 01.12.2014 на суму 20       000       000,00дол США з Noyex Business Inc.; контракту №010615/Z від 01.06.2015 на суму  20       000       000,00дол США з Dalecity Industries Limited Гонконг; контракту №01L від 20.11.2015 на суму 26       000       000,00дол США з AST Global Export Limited, укладеними між застоводавцем та Noyex Business Inc., юридична адреса якого: Drake Chambers, Tortola, British Islands; Dalecity Industries Limited Гонконг, юридична адреса якого: Suite 2405, Progress Commercial Building, 9 Irving Street, Causeway Bay, Hong Cong; AST Global Export Limited, юридична адреса якого: 33 Porter Road, P.O. Box 3169 PMB 103. Road Town Tortola, British Islands; в забезпечення виконання зобов`язань заставодавця перед заставодержателем, в силу чого заставодержатель має вищий пріоритет (переважне право) у випадку невиконання заставодавцем зобов`язань, забезпечених заставою, та (або) невиконання заставодавцем зобов`язань за цим договором одержати задоволення за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця.

В п. 2 Договору закріплено, що за цим договором заставою забезпечується виконання зобов`язань заставодовцем, що випливають з Кредитного договору.

Сторони визначили, що загальна вартість предмету застави складає 66000     000,00 дол США (п. 8 Договору застави).

Згідно з п.п. 13.1 п. 13 Договору застави, заставодержатель має право одержати задоволення за рахунок предмета застави переважно перед іншими ми кредиторами заставодавця суму за господарським договором, зазначеним у п.п. 1.6 цього договору, списується з рахунку № НОМЕР_1 та зараховується в рахунок погашення заборгованості заставодавця за Кредитним договором згідно із черговістю, визначеною Кредитним договором.

Згідно з п. 22 Договору застави, термін дії договору - до повного виконання заставодавцем та заставодержателем зобов`язань за Кредитним договором, та всім договорам про внесення змін до нього. 

Застава за цим договором підлягає реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (п. 25 Договору застави).
На виконання вказаного пункту Договору застави, 02.03.2015, 02.02.2016 та 28.04.2016 банком було здійснено реєстрацію відповідно обтяження, що підтверджується Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, станом на 21.01.2019.

Як зазначалось вище, ТзОВ "Аграрні системні технології" передало АТ КБ "Приватбанк" в заставу  майнові права на отримання грошових коштів у повному обсязі по контракту №01122014 від 01.12.2014 (далі - Контракт-1), укладеного між ТзОВ "Аграрні системні технології"  та Noyex Business Inc.; контракту №010615/Z від 01.06.2015 (далі - Контракт-2), укладеного між боржником та Dalecity Industries Limited Гонконг; контракту №01L від 20.11.2015 укладеного між ТзОВ "Аграрні системні технології" та AST Global Export Limited (далі - Контракт-3).

Товаром, що поставляється згідно вищевказаних Контрактів є: Зерно кукурудзи 3-го класу на кормові потреби, урожай 2015 року (за Контрактом-1); Кукурудза, 3-го класу для кормових потреб, врожай 2015 року; соя, насипом, врожаю 2015 року (за Контрактом-2); Кукурудза, 3-го класу для кормових потреб, врожай 2016 року (за Контрактом-3). 

Пунктом 6.3 Контрактів визначені строки поставки відповідного товару, а саме: за Контрактом-1, строк постачання товару є 15.10.2015-15.12.2015; за Контрактом-2, строк постачання товару є 15.10.2015-15.12.2015; за Контрактом-3, строк постачання є 01.11.2016-30.03.2017.

У п. 8.1 Контрактів, сторонами погоджено загальну суму зазначених Контрактів, а саме: 20     000     000,00дол США +/- 5% на вибір продавця (за Контактом-1); 26     000     000,00дол США +/- 5% на вибір продавця (за Контрактом-3); 20      000      000,00дол США +/- 5% на вибір продавця (за Контактом-2).

У розділі 9 Контрактів сторони домовились, що оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточній рахунок продавця. При постачанні залізничним та/або автомобільним транспортом покупець сплачує 100% вартості відвантаженого/прийнятого терміналом товару протягом 60 банківських днів після надання продавцем документів, зазначених у п.9.3 та/або п.9.4 (за Контрактами-1, -2) та п.9.2 та/або п.9.3 (за Контактом-3). 
У п.11.1 Контрактів сторони визначили строк їх дії, а саме: Контракт-1 діє до 31.03.2016 включно; Контракт-2 діє до 31.03.2016 включно; Контракт-3 діє до 30.05.2017 включно. 

Пунктом 11.2 Контрактів передбачено, що по закінченню цієї дати зобов`язання сторін по контракту, за винятком оплати поставленого товару і тих, що виникли у зв`язку з відповідальністю сторін за його порушення, припиняються. 

АТ КБ "Приватбанк" вказує, що зобов`язання сторін за відповідними Контрактам не припились, у зв`язку із чим не є припиненою і сама застава, а тому заборгованість ТзОВ "Аграрні системні технології" перед АТ КБ "Приватбанк" за Кредитним договором у розмірі 319     772     197,59 грн є такою, що забезпечена заставою.

В свою чергу боржник зазначає, що жодних поставок та розрахунків по даним Контрактам не здійснювалось, доказів протилежного учасниками справи надано не було.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.06.2019 по справі №911/1540/18, зокрема, відхилено кредиторські вимоги АТ КБ "Приватбанк" у розмірі 319 772 197,59 грн., як такі що забезпечені заставою майна боржника, та 24 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2019 ухвалу Господарського суду Київської області від 03.06.2019 у справі №911/1540/18 залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що учасниками справи не було надано суду доказів, які б у своїй сукупності дали змогу дійти висновку про вчинення сторонами будь-яких дій за відповідними Контрактами, тому, ураховуючи положення ч. 1 ст. 593 ЦК України та п. 11.2 Контрактів, зобов`язання за останніми є припиненими з моменту закінчення строку їх дії. 

Встановивши, що зобов`язання за Контрактами є припиненими, суди  з посиланням на  ч. 6 ст. 28 та ч. 3 ст. 49 Закону України "Про заставу" дійшли висновку, що термін дії права, що складає предмет застави - право вимоги ТзОВ "Аграрні системні технології" на отримання грошових коштів за Контрактами закінчився, а відтак відповідна застава є припиненою, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для визнання кредиторських вимог АТ КБ "Приватбанк" у розмірі 319      772      197,59 грн, як таких, що забезпечені заставою.

Вимоги АТ КБ "Приватбанк" у розмірі 24,00 грн відхилені у зв`язку з тим, що виникли після відкриття провадження у справі, тому вони не є конкурсними  і мають заявлятись у порядку визначеному ч.8 ст.23 Закону про банкрутство.

Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу та виклад позиції інших учасників справи
У касаційній скарзі  АТ КБ "Приватбанк" просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 03.06.2019 в частині відхилення кредиторських вимог АТ КБ "Приватбанк" у розмірі 319 772 197, 59 грн, як таких, що забезпечені заставою майна боржника, та 24,00 грн та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2019 повністю; ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву АТ КБ "Приватбанк", визнати та включити грошові вимоги АТ КБ "Приватбанк" до реєстру вимог кредиторів ТзОВ "Аграрні системні технології" у сумі 319 772 197, 59 грн - окремо, як забезпечені заставою майна боржника, 24,00 грн - до шостої черги задоволення, судовий збір у розмірі 25424,00 грн -  до першої черги задоволення.
В обґрунтування посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме ст.ст. 28, 49 Закону України «Про заставу», незастосування ч.ч. 1, 2 ст. 587 ЦК України, ст. 50 Закону України «Про заставу» та неврахування п. 6 ч. 1 ст. 3 та ч. 3 ст. 509 ЦК України, ст.ст. 3, 27, 51 Закону України «Про заставу».
АТ КБ "Приватбанк" посилаючись на свободу договору з огляду на положення ст.ст. 3, 6 та 627 ЦК України, зазначає про переважне застосування положень договору перед нормами цивільного законодавства. 
Враховуючи невиконання належним чином боржником взятих на себе зобов`язань, визначених кредитним договором  №DNH1LON04722 від 27.12.2013,  не здійснення в порядку та строки погашення тіла кредиту, процентів, договір застави та застава за договором застави (майнових права на отримання  грошових коштів по вказаному господарському договору) № DNH1LON04722/DZ3 від 12.05.2015 не може вважатись припиненою, у зв`язку з чим вимоги АТ КБ "Приватбанк" є такими, що забезпечені заставою та підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів боржника.
Скаржник вважає хибними висновки судів про ототожнення втраченого з вини заставодавця предмету застави та «застави» як правовідношення; припинення застави внаслідок втрати предмета застави через порушення зобов`язань заставодавцем (протиправної поведінки); не визнання вимог АТ КБ «Приватбанк» забезпеченими з підстав, нібито, припинення застави внаслідок протиправної поведінки боржника, яка призвела до втрати предмета застави.
Доводи інших учасників справи
У відзиві на касаційну скаргу ТзОВ "Аграрні Системні технології" просить відмовити у її задоволенні в повному обсязі. 
Вважає цілком логічним висновок, до якого дійшли суди попередніх інстанцій, а саме, що на дату звернення кредитора із грошовими вимогами застава майнових прав за Контрактами на поставку кукурудзи є припинено в силу закінчення строку дії Контрактів та відсутності руху коштів або товарів, передбачених умовами даних Контрактів.
При цьому зазначає, що заявником під час формування розміру своїх грошових вимог не враховано платіж, який було здійснено ТзОВ «Київрестсервіс», невірно визначено суму основної заборгованості, та як наслідок, невірний розрахунок штрафних санкцій та інших платежів.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених ст. 300 ГПК України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
Апеляційний перегляд ухвали суду першої інстанції від 03.06.3019 судом апеляційної інстанції здійснювався  в межах вимог апеляційної скарги  в частині відхилення  кредиторських вимог АТ КБ «Приватбанк».  В іншій частині ухвала  від 03.06.2019 не оскаржувалася і у відповідності до ч. 1 ст. 269 ГПК України не переглядалась.
Отже, Верховним Судом здійснюється касаційне провадження за касаційною скаргою  АТ КБ «Приватбанк» на постанову апеляційного суду від 02.09.2019, прийняту за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції від 03.06.2019 в частині відхилення  кредиторських вимог АТ КБ «Приватбанк».
Провадження у справі №922/3633/18 здійснюється за нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній з 19.01.2013.
За приписами статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя);

Особливості та порядок заявлення кредиторами вимог до боржника визначені приписами статей 23-25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно абзаців 2, 3 ч. 2 статті 23 Закону про банкрутство,  забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.
Згідно з положеннями ч. 2 статті 25 Закону про банкрутство, за результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів.
Положеннями статей 23 та 25 Закону про банкрутство на господарський суд покладено обов`язок щодо розгляду у попередньому засіданні суду заяв з вимогами конкурсних кредиторів та забезпечених кредиторів. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів, про що виносить ухвалу, в якій зазначаються відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, черговість задоволення кожної вимоги, а також розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів. 

Виходячи з вимог статей 23, 24, 25  Закону про банкрутство, обов`язок розгляду грошових вимог та надання правового аналізу наданих кредитором письмових доказів, підставам виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру та змісту, а також, обов`язок встановлення розміру та моменту виникнення грошових вимог, покладений на господарський суд.
Однак, суди попередніх інстанцій  не надали належної правової оцінки умовам вказаних кредитного договору та договору  іпотеки  з огляду на вищенаведені норми Закону про банкрутство  щодо  встановлення розміру та моменту виникнення грошових вимог.
Висновки, за результатами розгляду даної справи, що зобов`язання за договором застави є припиненими з моменту закінчення строку дії контрактів,  зроблені судами попередніх інстанцій за відсутності дослідження доказів, зокрема, первинних бухгалтерських документів, що згідно закону є єдиними належними доказами здійснення господарських операцій, з урахуванням умов вказаних контрактів щодо обов`язку контрагентів (нерезидентних компаній) за відповідними контрактами з оплати товару після вчинення боржником  визначених дій з відвантаження товару. При цьому, суди попередніх інстанцій, не дають жодних конкретних оцінок ані поведінці позивача, ані боржника щодо вчинення сторонами будь-яких дій за відповідними Контрактами.
Тобто, висновки судів про припинення договору застави та застави за договором застави (майнових права на отримання грошових коштів по господарському договору) № DNHILON4722/DZ3 від 12.02.2015 у зв`язку  закінченням строку дії контрактів, є передчасними та такими, що зроблені без врахуванням вищенаведених норм прави, умов договору, а також обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що господарські суди, при визначенні розміру      забезпечених кредиторських вимог та включаючи їх окремо до реєстру, повинні застосовувати положення, зокрема,      статті 19 Закону України "Про заставу", та встановити на підставі належних та допустимих доказів, які саме вимоги кредитора, зазначені в його заяві, забезпечені заставою майна, а також склад та розмір цих вимог (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 15.05.2018 у справі №902/492/17).
Визначення забезпеченого зобов`язання та, відповідно, вимог забезпеченого кредитора, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про       банкрутство, має здійснюватися з урахуванням положень законодавства, яке регулює забезпечення зобов`язань, зокрема, ст.ст. 572,       575,       589 ЦК України,       Законом України "Про заставу",      Законом України "Про іпотеку".
Статтями 1, 3 Закону України "Про заставу", який є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу заставного майна, передбачено, що застава  виникає  на  підставі  договору,  закону або рішення суду; застава  має  похідний  характер  від    забезпеченого  нею зобов`язання.

Виходячи зі змісту п. 11.2 Контрактів, з яких зазначено, що по закінченню цієї дати (визначеної у п. 11.1 Контрактів) зобов`язання сторін по контракту, за винятком оплати поставленого товару і тих, що виникли у зв`язку з відповідальністю сторін за його порушення, суди попередніх інстанцій, посилаючись на відсутність в матеріалах справи доказів, які б у своїй сукупності дали змогу дійти висновку про вчинення сторонами будь-яких дій за відповідними Контрактами, дійшли висновку, що зобов`язання за останніми є припиненими з моменту закінчення строку їх дії.   Оскільки термін дії права, що складає предмет застави - право вимоги ТзОВ "Аграрні системні технології"  на отримання грошових коштів за Контрактами закінчився, визнали, що відповідна застава є припиненою.
Частиною 1 ст. 598 ЦК України перебачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підстава, встановлених договором або законом.
Водночас, як зазначає представник  ТзОВ «Аграрні Системні Технології» у відзиві на касаційну скаргу, заявником - АТ  КБ «Приватбанк» при формування розміру своїх грошових вимог не вірно визначено суму основної заборгованості, та як наслідок, розрахунок штрафних санкцій та інших платежів, що не було перевірено судами попередніх інстанцій.
При цьому представник  ТзОВ «Аграрні Системні Технології» вказує, що 27.12.2013 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ПрАТ «Технологічна аграрна Компанія Об`єднана» було укладено кредитний договір №DNH1LON04722.
ТзОВ "Аграрні системні технології"  було отримано заяву із грошовими вимогами від ТзОВ «Київрестсервіс». Підставою для звернення із зазначеною заявою є те, що ТзОВ «Київрестсервіс» та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір іпотеки №DH1LON04722/D1  від 27.12.2013, відповідно до умов якого  іпотекою забезпечується виконання зобов`язань ПрАТ «Технологічна аграрна Компанія Об`єднана», а в подальшому ТзОВ "Аграрні системні технології", що випливають із кредитного договору №DNH1LON04722 від 27.12.2013.
18.12.2018 між ТзОВ «Київрестсервіс» та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору іпотеки №NDH1LON04722/D1  від 27.12.2013.
Відповідно до п. 1.1 договору про внесення змін Іпотекодержатель припиняє іпотеку та відмовляється від своїх вимог до ТзОВ «Київрестсервіс» по договору №DH1LON04722/D1 від 27.12.2013 при умові, що ТзОВ «Київрестсервіс» частково погасить основне зобов`язання про кредитному договору №DNH1LON04722 від 27.12.2013, який  було укладено між ПАТ  КБ «Приватбанк» та ТзОВ "Аграрні системні технології" в розмірі 4     660     300,00 грн.
Платіжним дорученням № 579 від 18.12.2017 ТзОВ «Київрестсервіс» було перераховано Приват кошти у сумі 4     660     300,00 грн у погашення заборгованості ТзОВ "Аграрні системні технології" перед ПАТ  КБ «Приватбанк» за кредитним договором №DNH1LON04722 від 27.12.2013 та договором іпотеки №DNH1LON04722/D1 від 27.12.2013, що було укладено між ТзОВ «Київрестсервіс» та ПАТ  КБ «Приватбанк».
До заяви із грошовими вимогами ПАТ КБ «Приватбанк» було додано розрахунок заборгованості, відповідно до якого, будь-якого погашення заборгованості у грудні 2017 року не зазначено.
Однак, вказані обставини залишилися поза увагою судів попередніх інстанцій при визначенні  розміру заявлених ПАТ  КБ «Приватбанк»  грошових вимог, що свідчить про недотримання встановлених ст. 25 Закону про банкрутство вимог щодо  необхідності надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру,      встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог.
Колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що використання формального підходу при розгляді заяви АТ  КБ «Приватбанк» з кредиторськими вимогами та відхиляючи їх без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, які забезпечені заставою, підстав виникнення вимог кредиторів до боржника, їх характеру,     встановлення розміру та підстав виникнення цих вимог позбавляє АТ  КБ «Приватбанк» права захищати свої права у межах справи про банкрутство, а також і  в подальшому, у разі встановлення факту збереження застави.
За таких обставин, колегія суддів Касаційного господарського суду вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій в частині розгляду вимог АТ "КБ "ПриватБанк" здійснені без належного дослідження та об`єктивного аналізу всіх обставин справи щодо  встановлення наявності підстав для висновку про припинення застави у зв`язку із закінченням терміну дії права, що складає предмет застави, у контексті недобросовісності поведінки боржника, без належної правової оцінки доводам та запереченням АТ "КБ "ПриватБанк",  з урахуванням обставин справи на підставі актуальних та фактичних відомостей.  
Таким чином, судами порушено принцип повноти оцінки доказів та їх відображення у судовому рішенні, яким вирішувався спір по суті, а Верховний Суд, діючи в межах повноважень, встановлених статтею 300 ГПК України, не може встановлювати обставини, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку, що позбавляє його можливості ухвалити нове рішення у справі. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до п.2 ч.1 ст.308 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІI від 03.10.2017), суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" від 03.04.2008р. (заява №3236/03), "Рябих проти Росії" від 03.12.2003 (заява №52854/99), "Нєлюбін проти Росії" від 02.11.2006 (заява №14502/04)), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 310 ГПК України, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є, зокрема, порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування дослідження або огляд доказів, або інше клопотання(заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
В частині 4 даної статті закріплено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Зважаючи на встановлені законом межі компетенції суду касаційної інстанції, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 та ухвали господарського суду Київської області від 03.06.2019 в частині розгляду вимог ПАТ "КБ "ПриватБанк", з передачею справи у скасованій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду, господарському суду належить врахувати вище викладене, повно та всебічно перевірити фактичні обставини справи, встановити процесуальний статус ПАТ "КБ "ПриватБанк" по відношенню до боржника, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону постановити законне і обґрунтоване  рішення.  

Судові витрати
Оскільки справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -
ПОСТАНОВИВ :
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 03.06.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 у справі №911/1540/18  скасувати.

3. Справу №911/1540/18  у скасованій частині передати на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий, суддя                                                                                 Огороднік К.М.

Судді                                                                                                            Банасько О.О.

                                                                                                                     Жуков С.В.