П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/10302/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Шуляк Любов Анатоліївна  
Суддя-доповідач -  Совгира Д. І.   
25 лютого 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Совгири Д. І. 
суддів:  Франовської К.С.  Кузьменко Л.В. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,
представника позивача: Ясинецької Н.М., 
представника відповідача: Мазур О.О. 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року  (повний текст якого складено у м.Житомир) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування вимоги, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Житомирській області від 11.03.2019 №Ф-7472-51 у про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 21217 грн 55 коп. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.  
Рішеннням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.
Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року - без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
З обставин справи встановлено, що з 04.12.2004 позивач отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 та довідкою №5647 від 24.10.2019 Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб,   фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з 10.06.2009 ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець.
Згідно витягу з реєстру платників єдиного податку від 15.11.2016 №1606253404327 ФОП ОСОБА_1 перебуває на спрощеній системі оподаткування, платник єдиного податку - 2 група.
11.03.2019 Головним управлінням ДФС України в Житомирській області виставлено ФОП ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-7472-51у на загальну суму 21 217,55 грн за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с.6), на підставі самостійно поданих позивачем Звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2016, 2017, 2018 роки.
В подальшому, 11.10.2019 позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила скасувати подані в 2016, 2017, 2018 роках Звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (додаток 5), що слугували підставою для нарахування заборгованості, як помилково подані.
Головне управління ДФС у Житомирській області листом від 21.10.2019 відмовило у задоволенні такої заяви, що зумовило звернення до суду із даним позовом. 
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати і повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010 (далі - Закон №2464-VI).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Частина четверта статті 4 Закону № 2464-VI містить застереження, що особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 затверджена Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, розділ V якої регламентує порядок добровільної сплати єдиного внеску та порядок укладення договорів про добровільну участь.
Отже, добровільна сплата єдиного внеску здійснюється за умови укладення такою особою з органом доходів і зборів договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного розгляду справи, що між позивачем і відповідачем не укладався договір про добровільну участь позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, а помилкова подача позивачем звітів за 2016 – 2018 роки не свідчить про її добровільну участь у системі страхування.
Подання позивачем звітів фізичної особи-підприємця не є самостійним визначенням грошових зобов`язань в розумінні пункту 57.1 статті 57 ПК України, відповідно, ці суми неможливо ототожнити з узгодженими грошовими зобов`язаннями, а тому несплата сум, зазначених у них, не свідчить про виникнення податкового боргу. Тобто, з фактом подання звітів з ЄСВ не виникає обов`язок здійснювати його сплату.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 11.02.2020 в справі №240/4809/19 (провадження №К/9901/29841/19).
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи відсутність договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, наявність у податкового органу інформації про звільнення позивача від сплати єдиного внеску, податковий орган мав не враховувати подані звіти та не обраховувати як недоїмку, визначені у них суми.    
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про  задоволення позовних вимог, так як оскаржена вимога про сплату боргу з єдиного внеску №Ф-7472-51у від 11.03.2019 винесена відповідачем без врахуванням норм чинного законодавства, у зв`язку з чим є протиправною та підлягає скасуванню.. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  28 лютого 2020 року.

Головуючий	 	 	Совгира Д. І.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Франовська К.С.    Кузьменко Л.В.