ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/2646/19                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  27 січня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді          - Єгорової Н.М.,
суддів                    - Сорочка Є.О., Федотова І.В.,
при секретарі          - Казюк Л.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИЛА:
У травні 2019 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Техпромсервіс ЛТД» звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу № 1102 від 24 травня 2019 року «Про поновлення документальної позапланової перевірки ТОВ «Техпромсервіс ЛТД». 
07 серпня 2019 року на адресу Київського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача про включення до складу судових витрат суму по оплаті послуг адвоката, пов`язаних з розглядом справи.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року позов задоволено повністю.
Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техпромсерівс ЛТД" судові витрати у розмірі 21500,00. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано докази, які підтверджують витрати останнього на правничу допомогу. 
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області відмовлено повністю.
Не погоджуючись із додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні заяви позивача про включення до складу судових витрат сум по оплаті послуг адвоката у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що представником позивача не було надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а лише зазначено загальні фрази. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11 грудня 2019 року, яке у подальшому було відкладено на 22 січня 2020 року.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
У судовому засіданні представник Відповідача доводи апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, та просив її вимоги задовольнити повністю.
Представник Позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а додаткове рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між Позивачем та адвокатом Андрієнко С.В. укладено договір про надання правової допомоги №  ЮО-04/2018 та додаткові угоди до нього (а.с. 47-57).
Крім того, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, заявником надано: звіти про надання правової допомоги ТОВ "Техпромсерівс ЛТД" у травні, червні та липні 2019 року, рахунки на оплату правової допомоги від 31 травня 2019 № 12, від 30 червня 2019 № 15 та від 30 липня 2019 № 17, акти надання послуг від 31 травня 2019 № 12, від 30 червня 2019 № 15 та від 30 липня 2019 № 17, платіжні доручення від 11 червня 2019 № 1147, від 04 липня 2019 № 2581 та від 31 липня 2019 № 1475 (а.с. 152-173).
На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз положень ст.ст. 134, 139, 252 КАС України, прйшов до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань   Головного управління ДФС у Київській області на користь ТОВ "Техпромсерівс ЛТД" витрат на правничу допомогу у розмірі 21500,00 грн, понесення позивачем яких підтверджується наявними у матеріалах справи документами, а їх розмір не видається непропорційним та/або необґрунтованим. 
Однак, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Крім іншого, відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Приписи ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому в силу положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Здійснивши системний аналіз наведених вище доказів понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу у їх співвідношенні до тривалості розгляду справи, складності правовідносин та обсягу вчинених представником позивача дій для забезпечення юридичного представництва інтересів, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір понесених ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» витрат на професійну правничу допомогу є пропорційним та обґрунтованим. 
При цьому, доводи апелянта щодо відсутності детального опису робіт (наданих послуг), судовою колегією оцінюються критично, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи звітами про надання правової допомоги, зі змісту яких вбачається найменування дії, вчинених адвокатом, кількість витрачених годин та ціна за кожний із вид виконаних робіт по представництву ТОВ «Техпромсервіс» у справі № 320/2646/19.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №  11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
При цьому, як було зазначено раніше, згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З аналізу вказаної норми КАС України вбачається, що відшкодуванню підлягають судові витрати виключно у разі задоволення позову. 
Поряд з викладеним судова колегія звертає увагу на те, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХПРОМСЕРВІС ЛТД" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області відмовлено повністю.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що, оскільки рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року було скасовано, а у задоволенні позовних вимог відмовлено, відтак наявні правові підстави для скасування додаткового рішення суду першої інстанції від 28 серпня 2019 та відмови у задоволенні поданої позивачем заяви про стягнення судових витрат.
Відповідно до п. 2 ч. 1   ст. 315 КАС України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Керуючись ст. ст. 132, 139, 241, 242-244, 250, 252, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області - задовольнити. 
Додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року - скасувати.
Прийняти додаткове рішення, яким у задоволенні заяви про включення до складу судових витрат сум по сплаті послуг адвоката, пов`язаних з розглядом справи, - відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

          Суддя-доповідач                                                                      Н.М. Єгорова  
Судді                                                                                  Є.О. Сорочко 
                                                                                          І.В. Федотов

Повний текст постанови складено « 22» січня 2020 року.