КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                     
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
17 лютого 2020 року                                                                                    м. Київ
 
                                                                   Справа №2605/18536/12
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2035/2020
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:     судді-доповідача:    Соколової В.В.
суддів:                       Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.
секретар                    Луговий Р.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва постановлену під головуванням судді Яценко Н.О. 09 жовтня 2019 року у м. Києві, повний текст ухвали складений 24 жовтня 2019 року, за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»  до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
 
В С Т А Н О В И В
 
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист виданий 27 грудня 2017 року у справі № 2/756/660/13 у відповідності до вимог ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження» на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, а тому підстави для визнання такого виконавчого листа таким, що не підлягаю виконанню відсутні.
 
Не погодився із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 , ним подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність ухвали, як такої, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що  права вимоги за кредитним договором №788-Ф (якого стосується рішення у цивільній справі №2605/18536/12) протягом одного дня, 02 липня 2014 року, послідовно на підставі договорів перейшли із власності АТ «Дельта Банк» у власність ТОВ «Факторингова компанія «Актив-Гарант», із власності ТОВ «Факторингова компанія «Актив-Гарант» у власність ОСОБА_2 , а із власності ОСОБА_2 у власність ОСОБА_1 , і саме він є їх власником. За таких обставин вважає, що його зобов`язання перед АТ «Дельта Банк» припинилося, оскільки не Банку, а йому належить право вимоги, і рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 не може бути виконане ОСОБА_1 щодо нього самого. Вказує на те, що суд першої інстанції недостатньо вивчив докази, пов`язані із переходом права власності на права вимоги і підставами такого переходу, не з`ясував і не зазначив в ухвалі коли, кому, на підставі якого документу і з яким формулюванням підстави переходу перейшло право власності на права вимоги за кредитним договором № 788-Ф від ОСОБА_1 до АТ «Дельта Банк». Зазначає про те, що суд першої інстанції не дав власної правової оцінки змісту рішення господарського суду, в той час як у зазначеному рішенні не вказано про перехід права вимоги за кредитним договором №788-Ф до АТ «Дельта Банк».
Враховуючи вищевикладене, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
 
В судовому засіданні представники ОСОБА_1 - адвокати Уздемир А.І, Прушинський В.В. , Мітрошин Д.Ф. підтримували апеляційну скаргу  підстав викладених у ній та просив її задовольнити.
Представники ПАТ «Дельта Банк» - адвокати Бондар Е.А., Васильєва І.С. заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, просили її відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. 
В судовому засіданні розглянуто клопотання боржника про зупинення провадження у справі, яке відхилено з огляду на те, що  відсутня така необхідна умова для зупинення провадження у справі як об`єктивна неможливість розгляду справи, так як рішення до набрання чинності якого просять зупинити даний розгляд справи стосується іншого, а саме іпотечного договору. Крім того вказане рішення було постановлено до прийняття оскаржуваної ухвали суду і такий доказ та клопотання не було заявлено на стадії розгляду справи судом першої інстанції. 
Також в судовому засідання представником ПАТ «Дельта Банк» заявлено клопотання про застосування заходів процесуального примусу відносно всіх представників боржника, які зловживають своїми процесуальними правами та затягують розгляд справи. Так в ході розгляду справи апеляційним судом представниками боржника були заявлені клопотання про відкладення розгляду справи. Однак зважаючи на обставини наведені представниками у вказаних заявах не можна однозначно стверджувати про наявність дій спрямованих виключно на затягування розгляду справи. Тому колегія суддів не вбачає підстав для застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу, як запропоновано представником ПАТ «Дельта Банк».
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
 
Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №788-Ф від 05 лютого 2007 року, що станом на 12 грудня 2012 становить заборгованість за кредитом в розмірі 3182391,79 грн, заборгованість за процентами в сумі 4501889,03 грн, пеню за прострочений кредит в розмірі 404972,40 грн, пеню за прострочені проценти по кредиту в сумі 606885,40 грн, судовий збір в сумі 3441,00 грн.
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06 березня 2014 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2013 змінено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №788-Ф від 05 лютого 2007 року, заборгованість за кредитом в розмірі 3182391,79 грн, заборгованість за процентами в сумі 4501889,03 грн, пеню за прострочений кредит в розмірі 404972, 40 грн, пеню за прострочені проценти по кредиту в сумі 606885,40 грн, судовий збір в сумі 3441,00 грн.
27 грудня 2017року Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2/756/660/13.
23 січня 2018 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 11 грудня 2018 року в задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким заяву ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Поновлено ПАТ «Дельта Банк» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2/756/660/13, виданого 27 грудня 2017 року Оболонським районним судом м. Києва, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу за кредитним договором № 788-Ф від 05 лютого 2007 року  заборгованість за кредитом в розмірі 3182391,79 грн, заборгованість за процентами в сумі 4501889,03 грн, пеню за прострочений кредит в розмірі 404972, 40 грн, пеню за прострочені проценти по кредиту в сумі 606885,40 грн, судовий збір в сумі 3441,00 грн.
В ході розгляду справи встановлено, що на примусовому виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Авторгова Андрія Миколайовича перебуває виконавче провадження №58994672 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №788-Ф від 05 лютого 2007 року,  заборгованість за кредитом в розмірі 3182391,79 грн, заборгованість за процентами в сумі 4501889,03 грн, пеню за прострочений кредит в розмірі 404972, 40 грн, пеню за прострочені проценти по кредиту в сумі 606885,40 грн, судовий збір в сумі 3441,00 грн.
14 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа № 2/756/660/13, виданого 27 грудня 2017 року Оболонським районним судом м. Києва.
Заява мотивована тим, що вказаний вище виконавчий документ не підлягає виконанню, оскільки його обов`язок за спірним виконавчим документом відсутній повністю у зв`язку з його припиненням, оскільки майнові права (права вимоги) за кредитним договором № 788-Ф зазначеним у виконавчому листі, на даний час не належить АТ «Дельта Банк», так як були відступлені банком АТ «Дельта Банк» як компенсація його матері ОСОБА_2 через ТОВ «Факторингова компанія «Актив-Гарант» в межах виконання Банківською групою «Дельта» судових рішень про повернення йому, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 депозитів на загальну суму 1997754,50 доларів США. Також зазначав, що стягувач ПАТ «ДельтаБанк» своє право на стягнення з нього на свою користь за виконавчим листом №2/756/660/13 ґрунтує на рішеннях господарських судів у справі №910/12760/16, якими визнано недійсним (як нікчемний, за висновком у рішенні) укладений 02 липня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Актив-Гарант» договір про відступлення права вимоги, за яким було відступлено права вимоги за кредитним договором №788-Ф (якого стосується справа рішення у цивільній справі №2605/18536/12). Зазначає, що судами у справі №910/12760/16 була неправильно застосована ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: господарськими судами була застосована редакція ст.38, яка прийнята 04 липня 2014 року, і набрала чинності 11 липня 2014 року, у той час як спірний правочин був вчинений раніше - 02 липня 2014 року. Крім того, стягувачем АТ «Дельта Банк» не заявлявся позов про наслідки недійсного правочину, а судами зазначене питання не вирішувалось. Таким чином, вважав, що до АТ «Дельта Банк» не перейшло права вимоги за кредитним договором № 788-Ф. За таких обставин вважає, що зазначене доводить, що права вимоги до нього як позичальника за кредитним договором № 788-Ф належить на праві власності йому, він не має ніяких майнових (грошових) зобов`язань перед АТ «Дельта Банк», а виконавчий лист № 2/756/660/13, виданий 27 грудня 2017 року Оболонським районним судом м. Києва, не підлягає виконанню. В зв`язку з цим просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню повністю, виконавчий документ: виконавчий лист № 2/756/660/13.
 
Згідно із ч.ч. 1.2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимоги щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їх рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (Рішення Європейського суду з прав людини від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania).
Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Частиною 2 ст. 432 ЦПК України  передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю або частково у зв`язку із його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
 
Відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
 
Як вбачається з матеріалів справи, рішення Апеляційного суду м. Києва від 06 березня 2014 року, яким змінено рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2013 про стягнення з ОСОБА_1 на корить АТ «Дельта Банк» заборгованості у встановленому законом порядку набрало законної сили.
Оболонським районним судом м. Києва 27 грудня 2017 року видано виконавчий лист № 2/756/660/13, на підставі якого відкрито виконавче провадження №58994672 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №788-Ф. 
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа у вказаній справі таким, що не підлягає виконанню.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що судом першої інстанції не досліджено правомірність переходу права вимоги за кредитним договором №788-ф від 05 лютого 2007 року до AT «Дельта Банк», відхиляються колегією суддів, оскільки такі підстави перевірялася судами при постановленні судового рішення Апеляційного суду м. Києва від 06 березня 2014 року та Київського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року, та якими встановлено, що ПАТ «Омега Банк» на користь ПАТ «Дельта Банк» було здійснено відступлення своїх прав вимоги, зокрема кредитним договором №788-ф від 05 лютого 2007 року. 
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що ПАТ «Дельта Банк» втратив право вимоги за кредитним договором №788-ф від 05 лютого 2007 року, оскільки внаслідок укладених 02 липня 2014 року ряду договорів цесії відбулося набуття боржником права вимоги за вказаним кредитним договором №788-ф від 05 лютого 2007 року, тобто відбулося поєднання в одній особі боржника і кредитора, не може бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Так з матеріалів справи вбачається, що неправомірність відступлення права вимоги за договором від 02 липня 2014 року між  ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Актив-Гарант» встановлена судовими рішеннями господарських судів у справі № 910/12760/16. У цій справі рішенням суду першої інстанції визнано недійсним договір про відступлення права вимоги  від 02 липня 2014 року у зв`язку з його нікчемністю, за яким було відступлено права вимоги за кредитним договором № 788-Ф та зобов`язано ТОВ «Факторингова компанія «Актив-Гарант» повернути на користь ПАТ «Дельта Банк» оригінали кредитних договорів, зокрема кредитного договору №788-ф від 05 лютого 2007 року та додаткових договорів до нього.
Рішення господарського суду міста Києва у справі 910/12760/16 не скасовано, набрало законної сили після перегляду в апеляційному порядку, також воно було предметом розгляду судом касаційної інстанції, тобто воно є обов`язковим для застосування, і має преюдиційне значення. Договір, який визнано недійсним не створює юридичних наслідків.
Інші договори цесії, на які посилається боржник, були наступними, тобто похідними від договору укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Актив-Гарант» 02 липня 2014 року, що визнаний недійсним. При цьому враховуючи характер правовідносин, що виникли між сторонами у справі, і предмет договору, який визнано недійсним, необґрунтованим вбачається посилання заявника на відсутність застосування процедури витребування майна з чужого незаконного володіння за ст.388 ЦК України.  
Цим обставинам вже була надана правова в рамках саме цієї справи, а саме в Постанові Київського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року при розгляді питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання вони визнані необгрунтованими.
А тому посилання ОСОБА_1 на те, що суд першої інстанції не дав власної правової оцінки змісту рішення господарського суду, відхиляються колегією суддів, оскільки обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що АТ «Дельта Банк» було пропущено строки на подання виконавчого листа для виконання, до уваги також не приймаються, оскільки постановою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2019 поновлено ПАТ «Дельта Банк» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2/756/660/13, виданого 27 грудня 2017 року Оболонським районним судом м. Києва, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу за кредитним договором № 788-Ф від 05 лютого 2007 року.   
Посилання ОСОБА_1 на те, що господарські суди у своєму рішенні умисно або помилково застосували до правовідносин редакцію ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яка набрала чинності 11 липня 2014 року, що не діяла на дату вчинення правочинів (02 липня 2014 року), а тому судом невірно застосовано закон у часі, що призвело до помилкових висновків суду, є безпідставними оскільки вказані рішення суду були предметом перегляду і суду касаційної інстанції, не скасовані, набрали законної сили.  А тому їх оцінка в рамках розгляду даної справи є неприпустимою. 
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що кредитна заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «ДельтаБанк» за кредитним договором № 788-Ф від 05 лютого 2007 року, визначена рішенням суду є погашеною, а отже відсутні підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.
Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та дійшов обґрунтованого та законного висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність постановленої судом ухвали, а тому не можуть бути підставою для її скасування.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
                                               
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.
 
Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                 А.М. Андрієнко
 
                                                                                                            Н.В. Поліщук

                                      Повний текст постанови складений 20 лютого 2020 року.