ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року	Львів	Справа № 140/2179/19 пров. № 857/11559/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гуляка В.В.,
                                                                                 Ільчишин Н.В.,
з участю секретаря судового засідання                Максим Х.Б.,  
позивача                                                                    ОСОБА_1 ,
представника відповідача                                      Олексюк О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року (прийняте у м. Луцьку суддею Смокович В.І.) в адміністративній справі № 140/2179/19 за позовом ОСОБА_1 до Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов`язання вчинити дії,

                                                     В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив зобов`язати Ковельське об`єднане управління Пенсійного фонду України (далі – Ковельське ОУПФУ) зарахувати йому до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, періоди з 01 червня 2004 року по 31 грудня 2004 року включно, з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2005 року включно та з 01 січня 2006 року по 30 червня 2010 року включно; провести перерахунок розміру пенсії за віком і виплатити недоплачену частину пенсії з урахуванням інфляційних витрат та 3 % річних, починаючи із дати її призначення - 11 листопада 2016 року.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що при призначенні йому пенсії відповідач вніс у відповідні документи завідомо неправдиві відомості з метою штучного зменшення загального стажу, який дає право на пенсію за віком (трудову пенсію), що мало наслідком встановлення заниженого розміру пенсії, і тим самим наніс йому матеріальну шкоду. Вказав, що з 17 січня 2003 року і дотепер (безперервно) зареєстрований як фізична особа-підприємець та сплачує усі необхідні податки та збори. Його загальний трудовий стаж становить 38 років 0 місяців 3 дні, що стверджується записами у трудовій книжці, однак відповідно до помилкових розрахунків відповідача такий стаж становить 32 роки 11 місяців 2 дні. Відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу періоди роботи із 01 червня 2004 року по 31 грудня 2004 року та з 01 січня 2006 року по 30 червня 2010 року, хоча за вказані періоди єдиний податок було сплачено у порядку та розмірі, визначеному чинним законодавством. Також протиправно не зараховано до страхового стажу 2005 рік; недоїмку за І квартал 2005 року з позивача було стягнуто у судовому порядку, за інший період – сплачено добровільно.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; та за неправильного застосування норм матеріального права. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує загалом тими ж доводами, що й вимоги позовної заяви.

Представник пенсійного органу подав відзив на апеляційну скаргу, у якому повністю погодився із рішенням суду першої інстанції; вважає, що суд першої інстанції надав правильну правову оцінку фактичним обставинам справи та вірно застосував норми законодавства. Крім того просить провести заміну первинного відповідача - Ковельське об`єднане управління Пенсійного фонду України на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 628.
Відтак, з урахуванням положень статті 52 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), суд клопотання задовольнив та замінив первинного відповідача його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області

У судовому засіданні апелянт підтримав вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Представник відповідача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України, як одержувач пенсії за віком, із 11 листопада 2016 року; пенсію призначено згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому, з 17 січня 2003 року і до виходу на пенсію позивач був зареєстрований як суб`єкт господарювання – фізична особа-підприємець (а.с. 6 - 8).

Із повідомлення про призначення пенсії № 10407/02-21-22 від 13 грудня 2016 року позивач дізнався, що при призначенні йому пенсії враховано заробітну плату за період із 01 грудня 1988 року по 30 листопада 1993 року, за періоди роботи після 01 липня 2000 року по 30 вересня 2016 року. Розмір заробітної плати для обчислення пенсії визначений на підставі статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та становить 2691 грн 49 коп. Розмір заробітної плати для обчислення пенсії без урахування періоду заробітку із 01 грудня 1988 року по 30 листопада 1993 року становить 1389 грн 41 коп. (а.с. 77).

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із запитом на інформацію, яким просив повідомити йому причини незарахування до його страхового стажу 2005 рік роботи (а. с. 81).

Листом № 49/Н-01 від 05 квітня 2017 року Ковельське ОУПФУ надало відповідь на цей запит і роз`яснило позивачу, що пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, до заяви на призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. 
За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Абзацом четвертим пункту 2.1 Порядку передбачено, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності з 01 січня 2004 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. 
Відповідно до статті 17 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхувальник зобов`язаний подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України. 
Згідно із постановою правління Пенсійного фонду України № 25-2 від 03.12.2013 відомості про застрахованих осіб та звіти щодо сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України за період до 01 січня 2011 року подаються лише за результатами перевірки, здійсненої за заявою платника. 
Рекомендовано ОСОБА_1 подати для перевірки звіт за формою «Індані-СПД» за 2005 рік до пенсійного органу для можливого подальшого зарахування періоду роботи у 2005 році до страхового стажу (а.с. 82). 

Не погоджуючись із позицією пенсійного органу щодо не зарахування до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, періоди з 01 червня 2004 року по 31 грудня 2004 року, з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2005 року, з 01 січня 2006 року по 30 червня 2010 року, позивач звернувся із цим позовом до суду та просить зобов`язати відповідача провести перерахунок розміру пенсії за віком з урахуванням вказаних періодів роботи і виплатити недоплачену частину пенсії з урахуванням інфляційних витрат та 3 % річних, починаючи із дати її призначення - 11 листопада 2016 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував це тим, що відповідач, призначаючи позивачу пенсію і визначаючи її розмір, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законами і підзаконними нормативно-правовими актами.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV).
Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;
страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;
страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно зі статтями 27, 28 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи.

Абзацом третім статті 40 Закону № 1058-IV визначено, що за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь - яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з частиною третьою статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Розмір пенсії ОСОБА_1 з урахуванням страхового стажу та заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески, визначений як добуток: заробітна плата - 2691,13 грн помножена на коефіцієнт стажу - 0,32917 і становить 1195 грн 88 коп. 

Судом встановлено, що для розрахунку заробітку для призначення пенсії позивачу використані дані з наданої довідки про заробітну плату за період з 01 грудня 1988 року по 30 листопада 1993 року, виданої ПАТ «Ковельсільмаш» - 60 місяців; дані із системи персоніфікованого обліку за період із 01 липня 2000 року по 30 вересня 2016 року - 183 місяці. Кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати дорівнює 243 місяці роботи. Сума коефіцієнтів зарплати 128,83404. Заробітна плата з якої обчислюється пенсія по віку становить: 3п=3263,44х0,82463=2691,13 грн. (де 3263,44 грн - середня заробітна плата по Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2013 - 2015 роки). 
Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади у галузях статистики, економіки, праці та соціальної політики і фінансів.

При цьому стаж роботи позивача до 01 січня 2004 року обчислений відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на підставі трудової книжки ОСОБА_1 і становить 25 років 01 місяць 25 днів. Страховий стаж після 01 січня 2004 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК5 з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за номером облікової картки НОМЕР_1 ) становить 7 років 9 місяців 7 днів.

За періоди із 01 червня 2004 року по 31 грудня 2004 року, із 01 січня 2006 року по 30 червня 2010 року позивачу зараховано стажу згідно із даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та з урахуванням вимог частини третьої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Оскільки суми сплачених позивачем за місяць внесків з мінімальної заробітної плати були меншими мінімального страхового внеску, тому зарахування стажу за вказані періоди здійснено пропорційно до сплачених страхових внесків.

Відповідно до інформації, що міститься у реєстрі застрахованих осіб, загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 32 роки 11 місяців 02 дні (395 місяців). Коефіцієнт страхового стажу (Кс) з врахуванням кратності 1,35 становить - 0,44438.

Щодо доводів позивача про те, що відповідачем протиправно не зараховано до його страхового стажу 2005 рік, колегія суддів зазначає таке.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, до заяви на призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до абзацу четвертого пункту 2.1 Порядку передбачено, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності з 01 січня 2004 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Як визначено статтею 17 Закону № 1058-IV страхувальник зобов`язаний подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України.
Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати річний звіт за 2005 рік (додаток 26 «Звіт про нарахування та сплату суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Індивідуальні відомості про застраховану особу - суб`єкта підприємницької діяльності) до 01 квітня 2006 року.
Позивачем такий звіт подано 13 жовтня 2006 року із зазначенням встановленого Законом України “Про державний бюджет на 2005 рік” фіксованого розміру страхового внеску за січень, лютий та 30 днів березня 2005 року з розрахунку 83,84 грн за місяць. Враховуючи кошти, які надійшли на рахунки Пенсійного фонду, як розщеплення від єдиного податку в розмірі 42 % сума до сплати становила - 160,62 грн. Вказана сума в примусовому порядку була стягнута на рахунки Пенсійного фонду 07 жовтня 2010 року (а.с. 35 - 42). 
Вказаних обставин сторони не заперечили і не спростували.

Відповідно до пунктів 1, 8 Порядку формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 10 червня 2004 року № 7-6 (чинною, станом на виникнення спірних правовідносин), у ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця, існував обов`язок подати Індивідуальні відомості про застраховану особу - суб`єкта підприємницької діяльності за 2005 рік. 
Проте, доказів виконання вказаного обов`язку позивач суду не надав, таким чином, вказано обставина є неспростованою. Оскільки Індивідуальних відомостей про застраховану особу позивач пенсійному органу не подав, тому відповідна інформація не внесена до системи персоніфікованого обліку відомостей.

Відповідно до пункту 2 постанови Правління Пенсійного фонду України № 25-2 від 03 грудня 2013 року відомості про застрахованих осіб та звіти щодо сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України за період до 01 січня 2011 року подаються лише за результатами перевірки, здійсненої за заявою платника.
Проте, незважаючи на пропозицію відповідача, така заява позивачем не подавалась і перевірка не проводилась, що виключає можливість врахувати відомості про застрахованих осіб та звіти щодо сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органом Пенсійного фонду України за 2005 рік.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, довів правомірність своїх дій.
Позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження позиції щодо наявності в діях відповідача протиправності щодо визначення розміру його пенсії.

Враховуючи встановлені обставини та наявні у справі докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, призначаючи позивачу пенсію і визначаючи її розмір, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законами і підзаконними нормативно-правовими актами. 

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.   

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                 П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року в адміністративній справі № 140/2179/19 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Постанова складена у повному обсязі 31 січня 2019 року.