27.02.20
33/812/28/20

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» лютого 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої – судді                        Фаріонової О.М.
за участю секретаря                         Тимошенка О.С.
особи, яка притягується 
до адміністративної відповідальності           ОСОБА_1 
захисника        Валюшок І.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 09 грудня 2019 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. 

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. 

Згідно постанови судді, 09 жовтня 2019 року о 13 год. 35 хв., ОСОБА_1 на вул. Аграрній  в с.м.т. Єланець Миколаївської області, керував транспортним засобом ВАЗ 2108, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звужені та не реагують на світло, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, що підтверджується висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.    

В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 

Вважає, що суддею при розгляді справи не об`єктивно та однобічно оцінено докази, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення. 

Зазначає, що з відеозапису видно, що поліцейські намагаються шляхом психологічного тиску примусити його відмовитись від обстеження в закладі охорони здоров`я. При цьому, поліцейський перерахував певні ознаки сп`яніння: зіниці очей звужені та не реагують на світло, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, але на відео ці ознаки не зафіксовані, бо їх не було. 

Стверджує, що з відеозапису видно, що поліцейським вже в медичному закладі вказував про доведеність факту його перебування у стані наркотичного сп`яніння. З відеозапису видно, що тест вже проведено, але жодним чином не зафіксовано процедуру його проведення: яким чином, за допомогою якого засобу проводився тест, до яких контейнерів (стерильних чи ні, де вони зберігалися тощо) та за якої процедури проводився відбір біоматеріалу, як опечатувалися контейнери та які умови зберігання біоматеріалів у контейнерах.

Апелянт вказує, що у висновку №11 медичного огляду на стан сп`яніння зазначено, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Проте, не зазначено, що стало підставою для такого твердження, які ознаки та дослідження надали можливість особі, що проводила огляд, обґрунтувати це твердження. Посилання на використання експрес-тестів відсутнє, як і не має інформації щодо смужок експрес-тесту: виробник, дата придбання, дата придатності, підстави застосування тощо.

Зазначає, що він був доставлений до лікарні поліцейськими службовим автомобілем, де його завели в приміщення відділення швидкої допомоги. Пояснює, що поліцейський приніс баночку, яка була без упаковки та відкрита та він добровільно надав біоматеріал – сечу. Потім вони повернулись до приміщення швидкої допомоги, де медпрацівник помістила до контейнера його з біоматеріалом якийсь предмет. Що сталось в подальшому з біоматеріалом, йому не відомо. За його присутності будь-яких дій, направлених на опечатування контейнеру та поміщення його для зберігання, не проводилось. 
Апелянт вказує, що лікар, поспілкувавшись з ним, оформив документ, в якому він поставив підпис. Другого екземпляру висновку йому не надавали, що, на думку апелянта, суперечить вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вважає, що результат токсикологічного дослідження №1836 від 18.10.2019 р., проведеного в обласному наркологічному диспансері, не дає відповіді на питання щодо наркотичного сп`яніння, а лише вказує на вміст канабіноїдів у біоматеріалі особи. 

Зазначає, що він вживав марихуану шляхом паління за три-чотири дні до проведення обстеження у медичному закладі. На цьому він акцентував увагу, як у лікарні, так і в поліції при складанні протоколу, а потім і в суді. Але жодного разу він не визнавав свого перебування у стані наркотичного сп`яніння під час зупинки транспортного засобу. 

Вважає, що під час оформлення матеріалів справи поліцейські порушили вимоги Наказу МВС України від 06.11.2015 р. № 1376 та КУпАП щодо місця складання протоколу, а саме вимоги щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення. Зазначає, що протокол у відношенні нього склали через 22 доби після вчинення правопорушення в приміщенні відділу поліції. Стверджує, що поліцейський, який складав протокол, вимагав від нього поставити підпис у протоколі без його ознайомлення, та не надали можливості ознайомитись з доказами та матеріалами справи. 

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 

Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким надано належний аналіз.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків, а також іншими документами.

Отже, суддя місцевого суду обгрунтовано послався на доказ - протокол про адміністративне правопорушення, серії БД №346114/1605 від 31.10.2019 р., згідно якому 09 жовтня 2019 року о 13 год. 35 хв. ОСОБА_1 на вул. Аграрній  в смт. Єланець керував транспортним засобом ВАЗ 2108 в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України. 

З вказаним протоколом ОСОБА_1 погодився, не заперечував, що керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, про що свідчать його пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення, де він власноручно зазначив (дослівно): «курив коноплю за три дні до зупинки». Зазначені пояснення ОСОБА_1 підтвердив в суді першої інстанції. 

Дані, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджуються висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №11 від 09.10.2019 р., згідно якого при медичному огляді встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння. 

Згідно результату токсикологічного дослідження №1836 від 18.10.2019 р., проведеного у Миколаївському обласному наркологічному диспансері, у сечі, відібраної у ОСОБА_1 09.10.2019 р. о 14:00 год., виявлено канабіоїди у значній кількості. 

Апеляційний судом витребувано та досліджено акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №11 від 09.10.2019 р., згідно якого огляд ОСОБА_1 на виявлення стану наркотичного сп`яніння проводив лікар-нарколог Єланецької ЦРЛ – ОСОБА_2 , та за результатами проведеного огляду встановлено діагноз: гостре наркотичне сп`яніння (неускладнене). 

Відповідно до зазначеного акту, проводилося наступне дослідження: експрес-тестування на наявність канабіоїдів в сечі, яке виявилося позитивним.

Також лікарем-наркологом перевірялася поведінка ОСОБА_1 , зокрема, вегето-судині реакції, та встановлено, що у нього були звужені зіниці очей, виявлено тремтіння пальців рук. При цьому, ОСОБА_1 повідомив лікарю, що вживав напередодні медичного огляду канабіс. 

Окрім того, 09.10.2019 року відібрано біологічне середовище (сеча) для проведення дослідження, за результатами якого на підставі результату токсикологічного дослідження №1836 від 18.10.2019 р., лікар-нарколог 19.10.2019 року зробив заключний діагноз: гостре наркотичне сп`яніння.

Як слідує з сертифіката лікаря-спеціаліста №145, витребованого та дослідженого апеляційним судом, ОСОБА_2 10.10.2017 р. пройшов атестацію та підтвердив звання лікаря-спеціаліста за спеціальністю наркологія. Зазначений сертифікат дійсний до 10.10.2022 р. 

Отже, медичний огляд ОСОБА_1 здійснено лікарем, який має відповідну атестацію, та діагноз зазначеного лікаря грунтується на підставі не тільки візуального спостереження особи, а й експрес-тестування та дослідження біологічного середовища. 

Посилання апелянта на те, що під час медичного огляду допущені порушення щодо відібрання біологічного матеріалу є голослівними. Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 повідомив поліцейського, що напередодні вживав наркотичні засоби. 

Крім того, ОСОБА_1 під час проведення огляду у медичному закладі добровільно здав біологічний матеріал - сечу, яка була направлена на аналіз до Миколаївського обласного наркологічного диспансеру. Жодних доказів того, що ОСОБА_1 не погодився з таким діагнозом та звертався з заявою про контрольне дослідження біологічного середовища, апелянтом не надано. 

Отже, відсутні підстави вважати акт медичного огляду недопустимим доказом, як вважає захисник. 

Посилання апелянта на те, що протокол безпідставно складено не у день зупинки транспортного засобу, а майже через 22 дні, є неспроможними, оскільки дані, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, грунтуються на даних висновку про результати токсикологічного дослідження №1836 від 18.10.2019 р., а остаточний діагноз зроблений лікарем 19.10.2019 року.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, оскільки керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Тому він обгрунтовано визнаний винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Стягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, накладено відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. Прийняте суддею рішення є законним та обґрунтованим, а тому немає підстав для скасування постанови судді, про що просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 09 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає. 

       Суддя                                         О.М. Фаріонова