Ухвала 
29 січня 2020 року
м. Київ
справа № 607/1061/16-ц
провадження № 61-1561ск20
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження рішення апеляційного суду Тернопільської області 
від 26 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат, 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2016 року позовні вимоги  ОСОБА_2 задоволено частково. 
Стягнено зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 інфляційні нарахування у розмірі 16 544,62 грн та відшкодовано позивачеві 551,20 грн судового збору.  
Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 червня 2016 року доповнено резолютивну частину рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2016 року висновком по суті інших позовних вимог ОСОБА_2 і зазначено, що у задоволенні позовних вимог у іншій частині відмовлено.
Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 26 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. 
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 
від 26 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове, яким стягнено зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 інфляційні нарахування у розмірі 953 736,81 грн і відшкодовано позивачеві 13 589,00 грн судового збору.  
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив рішення апеляційного суду Тернопільської області від 26 вересня 2016 року скасувати і залишити в силі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 
від 26 травня 2016 року. 
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).
Відповідно до підпункту четвертого пункту першого розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Постановою Верховного Суду від 23 травня 2018 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 26 вересня 2016 року залишено без змін.
Поновлено виконання рішення апеляційного суду Тернопільської області від 26 вересня 2016 року. 
16 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 26 вересня 2016 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року.
У відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження рішення апеляційного суду Тернопільської області від 26 вересня 2016 року необхідно відмовити з таких підстав.
Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
Враховуючи, що постановою Верховного Суду від 23 травня 2018 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 26 вересня 2016 року залишено без задоволення, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на те ж саме судове рішення, а тому у відкритті провадження слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.
Враховуючи те, що Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження рішення апеляційного суду Тернопільської області 
від 26 вересня 2016 року з підстав, встановлених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження та про зупинення виконання даного судового рішення, а також клопотання про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 26 вересня 2016 року, слід повернути заявнику без розгляду.
Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження рішення апеляційного суду Тернопільської області від 26 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат.
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Тернопільської області від 26 вересня 2016 року, клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення апеляційного суду Тернопільської області 
від 26 вересня 2016 року, клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 26 вересня 2016 року повернути заявнику без розгляду.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                               В. П. Курило