У х в а л а    
Іменем України
 
05 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 523/19127/16-ц
 
провадження № 61-1939ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідач -  ОСОБА_2 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пішонівська 7»,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_2  на ухвалу Одеського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року про повернення апеляційної скарги у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пішонівська 7» про відшкодування шкоди,  
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди суму у розмірі 58 568 грн. У задоволенні позовних вимог до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пішонівська 7» (далі - ОСББ «Пішонівська 7») відмовлено. Вирішено питання розподілу судового збору.
 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року про повернення апеляційної скаргиапеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 13 лютого 2018 року повернуто заявникові, оскільки не виконані вимоги ухвали Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху.
У касаційній скарзі  ОСОБА_2 просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду її апеляційної скарги.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Перевіривши доводи касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.
Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.
Разом із цим, як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.
Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою і наведені в ній доводи не   дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.
Апеляційна скарга за формою і змістом повинна відповідати положенням статті 356 ЦПК України.
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно із частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
За змістом частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною та повертається позивачеві. 
Суд апеляційної інстанції, встановив, що за подання апеляційної скарги  ОСОБА_2 підлягає сплаті судовий збір у розмірі 960 грн.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху для усунення її недоліків.
Копію вказаної ухвали апеляційної інстанції отримано представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .
На виконання вимог ухвали Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2019 року  ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції надано документи, а саме: квитанцію про сплату судового збору у розмірі 160 грн.; клопотання про відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збору.
Клопотання про відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягало, оскільки заявник не визначився з тим, що він просить, а саме: відстрочити, чи розстрочити, чи звільнити від сплати судового збору. Разом з тим, довідка про розмір отримуваної заявником пенсії не  є  достатнім доказом матеріального стану заявника, який підлягає врахуванню при застосуванні положень статті 8 Закону України «Про судовий збір».
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги ухвали Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2019 року щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги ОСОБА_2 не виконані, тому апеляційна скарга ОСОБА_2 вважається неподаною та підлягає поверненню заявнику.
Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження, суддя-доповідач суду апеляційної інстанції повинен перевірити дотримання встановлених процесуальним законом умов і порядку відкриття апеляційного провадження, зокрема, чи дотримано вимог до змісту та форми апеляційної скарги (стаття 356 ЦПК України). 
Якщо підстави залишення апеляційної скарги в установлений судом строк не усунені, суддя-доповідач постановляє ухвалу про визнання апеляційної скарги неподаною та повертає особі, яка її подала. Після усунення недоліків, які стали підставою для визнання апеляційної скарги неподаною та повернення, вона може бути повторно подана в загальному порядку.
Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд   у  порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у     відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є  необґрунтованою.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є  очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.
Таким чином, оскільки правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним й не викликає розумних сумнівів, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пішонівська 7» про відшкодування шкоди за касаційною скаргою  ОСОБА_2  на ухвалу Одеського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року про повернення апеляційної скарги відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                        О. М. Осіян

                                                                                                               О. В. Білоконь

                                                                                                                Н. Ю. Сакара