КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                                   
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
21 січня 2020 року                                                                                                  м. Київ
 
Унікальний номер справи № 759/14690/16-ц  
Апеляційне провадження 22-ц/824/1357/2020 
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Махлай Л.Д., 
суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.
при секретарі Гойденко Д.В.
 
сторони          
позивач                      ОСОБА_1 
 
відповідач                 ОСОБА_2 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Миколаєць І.Ю., у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування,
в с т а н о в и в :
 
 у жовтні 2016 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори Ковток А.І., третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 .
Впродовж розгляду даної цивільної справи позивачем неоднаразово уточнювалися позовні вимоги та склад відповідачів.
03.07.2018 представником позивачки - ОСОБА_4 подано позовну заяву у новій редакції, у якій відповідачами зазначено: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , третьою особою зазначено Першу Київську державну нотаріальну контору Головного територіального управління юстиції у м. Києві. У позові ОСОБА_1   просить визнати за нею право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обгрунтування прозову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить нерухоме майно, а саме: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .
Спадкоємцями після його смерті, крім неї, є його дружина - ОСОБА_3 , донька від другого шлюбу - ОСОБА_2 . 
У встановлений законом строк вона подала заяву до Першої київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. А надалі звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно, проте 05.02.2016 нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (свідоцтво про право власності житло).
Оригінал такого свідоцтва знаходиться у відповідачів, які на виклик нотаріуса  це свідоцтво не надають, а у видачі дубліката правовстановлюючого документа їй відмовлено, оскільки оригінал свідоцтва не втрачено.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.10.2019 в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що підставою для відмови їй у видачі свідоцтва про право на спадщину була відсутність оригіналу правовстановлюючого документа, а не те, що нею не підтверджено факту родинних відносин з померлим. Той факт, що вона є рідною донькою померлого ніким не заперечувався та їй було видано свідоцтво про право власності в порядку спадкування на вклад. Те що вона є донькою ОСОБА_5 встановлено і рішенням судів у інших справ, які набрали законної сили. Написання прізвища батька у свідоцтві про смерть « ОСОБА_5 », а у її документах « ОСОБА_1 » відбулося через переклад прізвища на українську мову та у ряді документів батька його прізвище також значиться « ОСОБА_5 ».
Відзиву не подано.
У судовому засіданні ОСОБА_2 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
ОСОБА_1 та третя особа подали заяви про розгляд справи без їх участі.
За вказаних обставин колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Вислухавши доповідь судді, пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Святошинською районною у     м. Києві радою 25.12.2001, згідно з розпорядженням № 2417 від 25.12.2001. Згідно даного свідоцтва інша 1/2 частина квартири належала ОСОБА_3 . Право власності зареєстровано в Київському БТІ та РГІВ на ОНМ 04.04.2002 за № 6680. За час свого життя ОСОБА_5 заповіту не склав.
Із заявами про прийняття спадщини до Першої київської державної нотаріальної контори у встановлений законом строк звернулися позивач, ОСОБА_3 (дружина) та ОСОБА_2 (донька). 
05.02.2016 нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що у неї відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно (свідоцтво про право власності житло).
У свідоцтві про народження позивачки її батько вказаний, як ОСОБА_5 . 
Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив  того, що оскільки  спадкодавець мав прізвище ОСОБА_5 , то позивачці, яка має прізвище ОСОБА_1 необхідно довести факт родинних стосунків, проте той факт, що позивачка є донькою покійного  ОСОБА_5 не підтверджується жодним із доказів, що містяться в матеріалах справи у тому числі і у спадковій справі.       
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного
Відповідно до  ч. 1 та ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставин, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставин, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що жоден із учасників справи не заперечував ту обставину, що позивач є рідною донькою померлого ОСОБА_5 та що між сторонами існувало ряд судових спорів щодо спадкування після смерті ОСОБА_5 .
У рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 20.04.2012, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від  26.07.2012, вказано, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_5 та відмовлено у позові про зобов`язання видати свідоцтво про право власності на спадкове майно з тих підстав, що позивач не надала нотаріусу ідентифікаційний номер або паспорт з відміткою про наявність права здійснювати будь - які платежі без ідентифікаційного номера.
У спадковій справі знаходиться довідка, видана Інститутом мовознавства                 ім. О.О. Потебні, згідно з якою написання російських прізвищ « ОСОБА_5 », « ОСОБА_1 » в українській мові відповідає написання « ОСОБА_5 », « ОСОБА_1 ».
05.02.2016 нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 на 1/3 частину вкладу у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», як дочці померлого та цього ж дня винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що у неї відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно (свідоцтво про право власності житло).
Усі зазначені докази знаходяться у матеріалах справи. З яких причин суд не прийняв до уваги ці докази,  та не врахував той факт, що учасники справи  визнавали ту обставину, що позивач є донькою померлого у рішенні суду не зазначено.
До апеляційної скарги позивач також додала копію рішення  Святошинського районного суду м. Києва від 11.11.2009, яким задоволено її заяву та встановлено, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним батьком ОСОБА_1 . Позивач вказує на те, що не надала цього рішення до суду першої інстанції, оскільки дану обставину відповідачі не заперечували ні у цій справі, ні у інших справах. 
Крім того, у листі 28.11.2019 Перша київська державна нотаріальна контора повідомила позивачці, що розбіжності у написанні її прізвища та прізвища померлого не є підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадину.
Дані докази не прийняті судом апеляційної інстанції відповідно до положень ст. ч. 3 ст. 367 ЦПК України, проте оглянуті у судовому засіданні. Але і без огляду цих доказів матеріалами справи підтверджується і факт родинних стосунків, і факт прийняття позивачкою спадщини після смерті батька  ОСОБА_5 .
Відмовивши у позові з тих підстав, що позивач не довела факт родинних стосунків з померлим спадкодавцем суд фактично усунувся від розгляду справи по суті та не надав мотивування відмови у задоволенні позову, з тих підстав, які заявлені позивачкою.
За вказаних обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.
Розглядаючи спір по суті колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до с. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини бо відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1296 цього ж Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно з ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно - правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. 
Позивач як на підставу неможливості оформлення права власності на спадкове майно (1/6 частину квартири) у нотаріуса посилається на постанову нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що у неї відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно (свідоцтво про право власності житло).
За матеріалами справи встановлено, що свідоцтво про право власності на спадкове майно іншим спадкоємцям, а саме дружині ОСОБА_3 та дочці ОСОБА_2 було видано 18.02.2008. У даному свідоцтві зазначено, що за цими спадкоємцями визнається право власності на 1/3 частину спадкового майна, яким є 1/2 частина  квартири АДРЕСА_1 . У цих свідоцтвах також вказано, що на іншу 1/3 частину спадкового майна свідоцтво про право на спадщину не видане.
Вказане свідчить про те, що ще на час видачі свідоцтва про право на спадщину  іншим спадкоємцям, ні ці спадкоємці, ні нотаріус не вважали позивачку такою, що не має права на спадкування після смерті свого батька ОСОБА_5 . 
Тривалий час свідоцтво про право власності на спадкове майно позивачці не видавалося через не надання останньою нотаріусу ідентифікаційний номера або паспорта з відміткою про наявність права здійснювати будь - які платежі без ідентифікаційного номера. Після надання нотаріусу цих документів свідоцтво про право власності на частину спадщини, а саме вклад у банку, позивачці було видане.
Для видачі ж свідоцтва про право на спадщину на частину квартири нотаріусом неодноразово направлялися виклики іншим спадкоємцям, яким уже було видане свідоцтво про право власності, та у яких знаходиться оригінал правовстановлюючого документа на спірну квартиру, проте останні на виклики нотаріуса не з`явилися та оригінал правовстановлюючого документа на спірну квартиру не надали.
У видачі ж дубліката правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності на житло, виданого Святошинською районною у м. Києві радою 25.12.2001 позивачці відмовлено з посиланням на те, що оригінал такого свідоцтва знаходиться у ОСОБА_3 та остання зверталася до Святошинської районної у м. Києві адміністрації із заявою від 04.04.2016, у якій просила дублікат свідоцтва не видавати (а.с. 96 т. 1).
ОСОБА_2 заявила, що оригінал правовстановлюючого документа на квартиру знаходиться у неї та вона не бажає надавати його до нотаріальної контори.
За вказаних обставин, коли позивач має право на спадкування 1/3 частини від спадкового майна ОСОБА_5 , проте не може отримати свідоцтво про право на спадщину з тих підстав, що оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно знаходиться у інших спадкоємців, які відмовилися надати такий документ до нотаріальної контори, вимоги позивачки про визнання за нею права власності на спадкове майно є законними та обґрунтованими.
            Позивач звернулася з даним позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ще у жовтні 2016 року.
            Згідно зі свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 померла  ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що власником 5/6 частин спірної квартири є ОСОБА_2 Свідоцтво про право на спадщину на 4/6 частини спірної кватири  видане державним нотаріусом Дев`ятої київської нотаріальної контори 05.11.2018.
Дані докази вказують на те, що після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла ОСОБА_2 , а відтак вона є правонаступником ОСОБА_3 у даній справі.
За вказаних обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
            Позивач є інвалідом другої групи, а відтак звільнена від сплати судового збору, а тому питання про розподіл судових витрат не вирішується.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,
 
                                                        п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року скасувати.
Позов  ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за  ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частину квартири  АДРЕСА_1 , що складає 1/3 частину спадкового майна.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.
 
Повний текст постанови виготовлений 21.01.2020.

Головуючий                                                                                     Л. Д. Махлай 

Судді                                                                                                 В. А. Кравець

 
О. Ф. Мазурик