ПОСТАНОВА
Іменем України

29 січня 2020 року 
Київ
справа №804/1574/15
адміністративне провадження №К/9901/26573/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні   касаційну скаргу Новомосковської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2015 року (суддя Чорна В.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року (колегія у складі суддів: Дурасової Ю.В., Туркіної Л.П., Коршуна А.О.) у справі № 804/1574/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого об`єднання «Нікос» до Новомосковської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче об`єднання «Нікос» (надалі позивач, Товариство) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Новомосковської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (після реорганізації Новомосковської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області) (надалі відповідач, податковий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, якими збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств та за платежем податок на додану вартість.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що податковим органом в акті перевірки не наведено обґрунтувань з посиланням на докази, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності Товариства, були б направлені на отримання податкової пільги або не були обумовлені економічними причинами, пов`язаними з отримання доходу від підприємницької діяльності. Також позивач звертає увагу, що податковий орган в акті перевірки посилається на результати проведених зустрічних звірок, які на даний момент скасовані рішеннями судів, що набрали законної сили. Крім того, стверджує, що відповідачу надавалась під час перевірки вся первинна документація бухгалтерського та податкового обліку, аналіз якої у акті перевірки відсутній. Посилання ж відповідача на неналежне заповнення товарно-транспортних накладних, на думку позивача, є підтвердженням поверховості проведеної відповідачем перевірки, оскільки зазначені в акті зауваження не співпадають з даними, внесеними до ТТН.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 1 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року, позов задовольнив. 
Скасував податкові повідомлення-рішення податкового органу № 0004741501, № 0004761501 від 31 грудня 2014 року. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про правомірність включення позивачем розрахунків з контрагентами» до складу податкових зобов`язань та податкового кредиту при формуванні об`єкту оподаткування з податку на прибуток та податку на додану вартість на підставі наданих ним первинних документів бухгалтерського обліку.
Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Доводи касаційної скарги дослівно повторюють доводи апеляційної скарги.
У запереченні на касаційну скаргу Товариство зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, просить залишити касаційну скаргу без задоволення.
Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.
Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що податковим органом проведено планову виїзну документальну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 1 жовтня 2011 року по 31 грудня 2013 року, за результатами якої складено акт № 501/22130740752 від 16 вересня 2014 року.
Висновками акта перевірки, зокрема, встановлено порушення:
- пункту 135.1, пункту 135.2, підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, підпункту 14.1.257, пункту 14.1 статті 14, пунктів 138.1, 138.2, 138.4 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на 804 171, 23 грн;
- пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту на 203 182, 20 грн;
- встановлено нереальність господарських операцій по взаємовідносинам з підприємством-постачальником - ТОВ «Даніс Трейд», підприємствами-покупцями: ТОВ «Балівський завод залізобетонних виробів», ПАТ «Бетон Нова», ВП «Черкаський ЗЗБВ», «Коростенськийц ЗЗБШ»;
- пункту 119.2 статті 119, підпункту 164.1.1 пункту 164.1 статті 164, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб в сумі 405 грн.
На підставі висновків, викладених в акті перевірки відповідачем 10 жовтня 2014 року винесено:
- податкове повідомлення-рішення № 0003582201 про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 1 005   214,04 грн, в тому числі за основним платежем - на 804 171, 23 грн, за штрафними санкціями 201 042, 81 грн,
- податкове повідомлення-рішення № 0003571501 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 304 773, 30 грн., в тому числі за основним платежем - на 203 182, 20 грн, за штрафними санкціями - на 101 591, 10 грн.
Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до ГУ ДФС у Дніпропетровській області із первинною скаргою на вищевказані повідомлення-рішення, долучивши наявну у нього первинну документацію на підтвердження спірних господарських правовідносин.
За результатами розгляду скарги, з урахуванням висновків акта перевірки ГУ ДФС у Дніпропетровській області зменшила донараховану суму податку на прибуток на 12 834,17 грн (основний платіж - 1   799 грн, штрафна санкція - 11 035,17 грн) та податку на додану вартість на 1 750,09 грн (основний платіж - 1 166,73 грн, штрафна санкція - 583,36 грн), а в іншій частині скаргу платника податків залишено без задоволення.
На підставі рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 1321/10/04-36-10-08-09 від 22 грудня 2014 року, податковим органом 31 грудня 2014 року винесено нові податкові повідомлення-рішення:
- № 0004741501 яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 992   379,87 грн, в тому числі за основним платежем 802 372, 23 грн, за штрафними санкціями 190 007,64 грн,
- № 0004761501 яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 303 023,21 грн, в тому числі за основним платежем 202 015,47 грн, за штрафними санкціями 101 007,74 грн.
Відповідно до частини 1 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суди попередніх інстанцій встановили, що 5 березня 2012 року між Товариством (покупець) та ТОВ «Труби і метал» (постачальник) укладено договір № 120312 поставки матеріалів - інгібітора «БК», згідно якого постачальник зобов`язується передати товар у власність покупця в кількості та у строки згідно договору, а покупець зобов`язується оплатити та прийняти товар. Поставка здійснюється транспортом покупця або постачальника. Розрахунки між сторонами проводяться в безготівковому порядку із стовідсотковою передплатою.
Не є спірним між сторонами, що Товариство має виробничі потужності (приміщення, обладнання для здійснення господарської діяльності) та трудові ресурси, що підтверджується договорами оренди приміщень, актами приймання-передачі приміщень в оренду, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, витягом з рішення Новомосковської міської ради, витягом з технічної документації із землеустрою, витягом з технічної документації та штатним розписом. 
На підставі укладеного договору, протягом 2012-2013 років Товариство отримувало інгібітор згідно видаткових накладних. Транспортування товару підтверджено товарно-транспортними накладними та подорожніми листами. 
Податковим органом під час перевірки досліджені зазначені документи первинного бухгалтерського обліку Товариства, проте, зроблено висновок про відсутність документального підтвердження транспортування товару (інгібітор БК), з огляду на порушення, допущені при складанні товарно-транспортних накладних, а саме: не заповнені належним чином графи «отримав» у зазначених ТТН.
Суди попередніх інстанцій встановили, що згідно договору № 120312 ТОВ «Трубі і метал» зареєстровано по вул. Ширшова, 14/3 у м. Дніпропетровську. З договору оренди приміщень вбачається, що приміщення по вул. Шевченко, 58, Новомосковський район, м. Перещепіно орендовані ТОВ «Труби і метал» для здійснення господарської діяльності.
Відправлення інгібітору БК протягом всього періоду перевірки здійснювалось ТОВ «Труби і метал» на адресу позивача з вул. Шевченко, 58, Новомосковський район, м. Перещепіно, що не суперечить вищенаведеним фактичним обставинам. Транспортні документи мають підписи як особи, яка відправила товар зі складу контрагента-постачальника - диспетчера, так і підпис водія, який прийняв та доставляв зазначений товар (інгібітор БК) на склад позивача. 
Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що вказані товарно-транспортні накладні можуть підтверджувати транспортування товару.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено та не поставлено під сумнів доводами касаційної скарги, що отриманий від ТОВ «Труби і метал» товар - інгібітор «БК» - Товариством використано у власній господарській діяльності (при виробництві емульсору та мастила технологічного), що підтверджується наявними у Товариства виробничими потужностями (приміщення, обладнання для здійснення господарської діяльності) та трудовими ресурсами, згідно наданих позивачем договорів оренди приміщень, актів приймання-передачі приміщень в оренду, витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно, витягів з технічної документації із землеустрою, штатним розписом, долучених до справи висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи, посвідчень якості товару, сертифікатів відповідності.
Про подальшу реалізацію продукції, виготовленої позивачем з використанням придбаного у ТОВ «Труби і метал» інгібітору, свідчать досліджені податковим органом при проведенні перевірки первинні документи бухгалтерського обліку, наявність яких не заперечується відповідачем, виписані підприємствам-покупцям, а саме: ТОВ «Балівський завод залізобетонних конструкцій», ПАТ «Бетон Нова», ВП «Черкаський ЗЗБВ», ВАТ «Миронівський хлібопродукт», Коростенський ЗЗБШ.
Оцінивши наявні в матеріалах справи копії первинних документів, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що зазначені документи не мають дефекту форми, змісту або походження, які в силу частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості. 
Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено та повторено в касаційній скарзі, що висновок податкового органу про відсутність ознак реальності господарських відносин позивача з ТОВ «Труби і метал» з поставки сировини - інгібітору БК, ґрунтується на актах перевірок з питань дотримання податкового законодавства контрагентом-постачальником позивача, а також висновків щодо взаємовідносин ТОВ «Труби і метал» з іншими суб`єктами господарських відносин (ТОВ «Алкіона», ПП «Транс-Атлантіка Сервіс», ТОВ «Шоковіта», ТОВ «Лигран»), які не мають жодного відношення до спірних правовідносин, що розглядаються у даній справі..
Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що податкове законодавство не ставить право платника податку на включення сум сплаченого податку до складу податкового кредиту або валових витрат в залежність від господарських, технічних та виробничих можливостей своїх постачальників. Платник податків (покупець товару, робіт, послуг) не має обов`язку та права здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товару вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, і в подальшому не повинен зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит або віднесення витрат до складу валових за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності за можливе допущення порушення законодавства іншими юридичними особами.
Підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем, документи, підтверджуючі використання вказаних товарів у власній господарській діяльності. 
Також податковий орган посилається на висновки перевірки ТОВ «Труби і метал» по взаємовідносинам з Товариством, викладені в акті Новомосковської ОДПІ від 20 серпня 2013 року № 331/04-08-21/30740752 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з питань взаємовідносин з контрагентом ТОВ «Труби і Метал» за період квітень, травень, липень 2012 року, та висновки, викладені в акті Новомосковської ОДПІ від 27 червня 2014 року № 284/221/30740752 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з питань взаємовідносин з контрагентом ТОВ «Труби і Метал» за період лютий-березень 2013 року.
Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2013 року по справі № 804/13710/13-а, яку залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2014 року, скасовано податкове повідомлення-рішення про збільшення Товариству грошових зобов`язань з податку на додану вартість, прийняте за висновками акта № 331/04-08-21/30740752. 
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 травня 2014 року по справі № К/800/24884/14 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою податкового органу на рішення судів по даній справі.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року по справі № 804/11426/14, яку залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 2 липня 2015 року, скасовано податкове повідомлення-рішення про збільшення позивачу грошових зобов`язань з податку на додану вартість, прийняте за висновками акта № 284/221/30740752.
Але, незважаючи на встановлені обставини, податковий орган в касаційній скарзі знов посилається на зазначені акти перевірок.
Суди попередніх інстанцій встановили, що між товариством та ТОВ «Даніс Трейд» (постачальник) укладено договори купівлі-продажу № 11/07 від 7 листопада 2011 року, № 12/16 від 16 грудня 2011 року, згідно умов яких, постачальник зобов`язується поставити на адресу Товариства товар у вигляді фосфатидного концентрату у кількості та за ціну, передбачену зазначеними договорами. Поставка товару (фосфатидного концентрату) на адресу Товариства відбулась на підставі податкових та видаткових накладних. Факт транспортування товару від постачальника до покупця підтверджено товарно-транспортними накладними. Використання поставленого товару у власній господарський діяльності Товариства не поставлено під сумнів доводами податкового органу.
Єдиною підставою для визнання нікчемними правовідносин між даними контрагентами стали висновки акта документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Даніс-Трейд» № 420/22-417/34861191 від 26 вересня 2012 року, якими не встановлено факту реального здійснення господарських операцій ТОВ «Даніс Трейд» з його контрагентами.       
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року по справі № 2-а-11583/12/2070, яку залишено без змін ухвалю Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2013 року, визнано протиправними дії податкової інспекції щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, в результаті якої складено акт № 420/22-417/34861191.
Враховуючи, що інших обставин для невизнання права Товариства на врахування господарських операцій з ТОВ «Даніс Трейд» при визначенні об`єкту оподаткування податковим органом не наведено, Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про недоведеність висновків податкового органу в цій частині. 
Як встановлено судами попередніх інстанцій, аналогічні висновки податкового органу щодо не підтвердження врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, відповідних виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання постачання або здійснення діяльності, викладені в акті перевірки № 501/22130740752 від 16 вересня 2014 року стосовно взаємовідносин позивача з ПП «Стимет» та ТОВ «Спецавтохаус Схід». 
Суди попередніх інстанцій встановили, а податковий орган не спростував доводами касаційної скарги, що в акті перевірки податкового органу відсутній аналіз господарської діяльності позивача із ПП «Стимет», відсутній аналіз первинних бухгалтерських документів, які стали підставою для врахування цих правовідносин при визначенні об`єкту оподаткування. Матеріали справи містять постанову про відкриття виконавчого провадження щодо боржника ПП «Стимет» про стягнення на користь Товариства заборгованості в розмірі 74 911, 11 грн, що також підтверджує реальність здійснення господарських відносин між даними контрагентами.
У відповідності до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
Згідно пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; 
дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Враховуючи викладене, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про правомірність включення позивачем розрахунків з контрагентами» до складу податкових зобов`язань та податкового кредиту при формуванні об`єкту оподаткування з податку на прибуток та податку на додану вартість на підставі наданих ним первинних документів бухгалтерського обліку.
Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до повторення доводів апеляційної скарги, яким надано оцінку судом апеляційної інстанції, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, відповідачем не зазначено. 
Згідно з ч. 1   ст. 350 КАС України   суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись ст. ст.   341,   345,   349,   350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Новомосковської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.
2. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року  у справі № 804/1574/15 залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва ,
С.С. Пасічник 
Судді Верховного Суду